place
Exported from Holy-Writings.com on 2026-06-18 - 1 clipping

Source: Bahá'í Library Online (bahai-library.com), curated by Jonah Winters. Used by permission of the curator. Original citation: Ronen A. Cohen, place, bahai-library.com.
──────────────────────────────────────────────────────────────────────

‫אגודת החג'תיה‪:‬‬
‫בין השיעה לדת הבהאית‪ ,‬בין פילוסופיה למהפכנות‬
‫רונן א' כהן‬

‫מבוא‬
‫אחת האגודות האסלאמיות המרתקות ביותר באיראן המודרנית היא אגודת החג'תיה‪1.‬‬

‫אגודה זו החלה את דרכה מיד לאחר "משבר מצדק"‪ 2‬כאגודה בשם "אגודת אימאם‬
‫הזמן (הדור)" (אנג'מן־י אמאם־י זמאן)‪ ,‬וייעודה המידי היה התנצחות ומאבק דתי־‬
‫אינטלקטואלי בדת הבהאית‪ .‬בשנים הראשונות לקיומו הפך מאבק רעיוני זה גם‬
‫למאבק אלים במיעוט הבהאי באיראן‪ .‬רדיפת הבהאים בידי אנשי דת שיעים הייתה‬
‫כבר בראשית צמיחת הבאביזם והבהאיות במחצית השנייה של המאה התשע־עשרה‪,‬‬
‫כך שהרדיפה המחודשת ביתר אינטנסיביות כמאה שנים אחר כך (אמצע המאה‬
‫העשרים) בידי אגודה שהוקמה במיוחד למען מטרה זאת‪ ,‬זקוקה לבירור נוסף ומעמיק‪.‬‬
‫אחת הדמויות הססגוניות בנוף הדתי והפוליטי של אמצע המאה העשרים‪ ,‬היה‬
‫האיתאללה אבו אל־קאסם כאשאני‪ ,‬שחבר לחזית המפלגות הלאומיות ("החזית‬
‫הלאומית")‪,‬שבה היה חבר גם ד"ר מוחמד מצדק‪ ,‬במטרה ראשונית ובלעדית להלאים‬
‫את תעשיית הנפט באיראן‪ .‬כאשאני‪ ,‬לוחם ותיק באימפריאליזם הבריטי‪ ,‬ראה כצו‬
‫השעה לחבור לחזית הלאומית כדי לקדם ביתר שאת את הלאמת הנפט‪ .‬השתלבותו‬

‫ִ‬
‫השם המלא של האגודה הוא‪ :‬אנג'מן־י חג'תיה־מהדויה‪ ,‬ואף ידוע כאנג'מן־י דד־בהאי (האגודה‬     ‫‪1‬‬
‫האנטי־בהאית)‪.‬‬
‫"משבר מצדק" הוא משבר הלאמת הנפט על־ידי ועדת הנפט שד"ר מצדק עמד בראשה ולאחר‬             ‫‪2‬‬
‫מכן בעת היותו ראש ממשלת איראן‪ .‬בזמן זה נקלעה איראן למשבר דיפלומטי וכלכלי כאשר‬
‫סירבה לחתום על חוזה נפט עם בריטניה‪ .‬בריטניה וארצות הברית פעלו להדיח את מצדק‬
‫מראשות הממשלה ולהחזיר את הכוח הפוליטי לידי השאה‪ .‬באוגוסט ‪ ,1953‬בפעולות שביצע‬
‫ה־‪( CIA‬במבצע שכונה "אג'קס") יחד עם מתנגדי מצדק מקומיים נעשתה הפיכה והשאה‬
‫שגלה זמנית חזר לשלטון‪ .‬לאחר הדחת מצדק נתמנתה ממשלה צבאית בראשותו של הגנרל‬
‫זאהדי‪ ,‬מפקד הכוח הצבאי שהדיח את מצדק‪ .‬ראו‪ :‬דוד מנשרי‪ ,‬איראן‪ :‬בין אסלאם ומערב‪,‬‬
‫תל־אביב ‪ ,1996‬עמ' ‪Michael Axworthy, Iran, Empire of the Mind: A History ;115-103‬‬
‫‪from Zoroaster to the Present Day, London 2007, pp. 239-241; Ervand Abrahamian, A‬‬
‫‪History of Modern Iran, Cambridge 2008, pp. 113-122‬‬

‫‪69‬‬
‫‪ 70‬המזרח החדש כרך נא תשע"ב‬
‫‪#‬‬      ‫‪#‬‬                ‫‪#‬‬

‫של כאשאני בפוליטיקה‪ ,‬אף שלא השתתף בפעילות הפרלמנטרית‪ 3,‬הייתה לרועץ‬
‫בעיניו של המרג'ע־י תקליד ("המושא לחיקוי") של הדור – האיתאללה סיד חוסין‬
‫טבאטבאי בורג'רדי‪ .‬הסיבה לאי־נוחות זו של בורג'רדי נעוצה בתפיסה השיעית‬
‫הקלאסית ולפיה ַאל לו לאיש הדת לשמש במשרה פוליטית מאחר שהשלטון כולו‪,‬‬
‫חילוני או דתי למחצה‪ ,‬שלא נשלט ישירות בידי "האימאם הנעלם" (המהדי) הוא‬
‫שלטון לא חוקי‪ .‬המעט שיכלו אנשי הדת השיעים לעשות במצב כזה הוא לתמוך‬
‫בשלטון הקיים כל עוד הוא שומר על האינטרסים של הקהילה השיעית‪ ,‬ולהמשיך‬
‫ולתת לו שירותי ייעוץ‪ .‬מעבר לזה‪ ,‬כל השתתפות פעילה של אנשי הדת בשלטון הרי‬
‫היא בחזקת איסור גמור‪ ,‬ובורג'רדי אף החמיר וקבע‪ ,‬שאיש דת שישתתף בפוליטיקה‪,‬‬
‫יהיה מנוע מלהורות הלכה וללמד פיקה‪ ,‬ואחר־כך גם הציע למנוע מאיש דת כזה‬
‫ללבוש את הלבוש הדתי‪ .‬גישתו של בורג'רדי הובאה לידיעתו של כאשאני והוא‬
‫נמנע מלהיכנס רשמית למערכת הפוליטית‪ ,‬אך נשאר די קרוב כדי לתמוך בממשלת‬
‫מצדק ולהעביר את ההחלטה החשובה להלאים את תעשיית הנפט‪ .‬נשאלת אפוא‬
‫השאלה‪ :‬כיצד "משבר מצדק" מתקשר לצמיחת החג'תיה? וכיצד צמיחת ארגון זה‬
‫קשורה למהפכה האסלאמית כשני עשורים וחצי לאחר הקמתו?‬

‫שורשי השנאה השיעית לדת הבהאית ומאמיניה כרקע לצמיחת‬
‫החג'תיה‬
‫שורשי השנאה היוקדת בין הממסד הדתי השיעי לבין הדת הבהאית‪ ,‬יורשתה של הדת‬
‫הבאבית‪ ,‬החלו בשנת ‪ 1844‬עם הכרזתו של סיד עלי מוחמד שיראזי לבאב‪ ,‬כלומר‪,‬‬
‫שער לאימאם הנעלם‪ .‬הכרזה זו העלתה את חמתם של אנשי הדת‪ ,‬העולמא‪ ,‬השיעים‪.‬‬
‫כדי לבדוק את אמיתות דבריו ביקשו אנשי הדת לחקור את הבאב על טענתו שהוא‬
‫"האימאם הנעלם"‪ .‬המלוכה הקאג'ארית בעידוד אנשי הדת עצרו והגלו את הבאב כמה‬
‫וכמה פעמים (משום שהוא נחשב איום על המלוכה בדברו על הקמת המדינה הבאבית‬
‫במקום הקאג'ארית)‪ .‬בשנת ‪ 1847‬תחקרו אנשי הדת את הבאב בדבר נכונות שליחותו‪,‬‬
‫והם לא השתכנעו שעומד מולם "האימאם הנעלם"‪ .‬מכל מקום‪ ,‬הבאב שהה בכלא‪,‬‬
‫מבודד מחסידיו ומעיר מולדתו‪ ,‬ולבסוף הוצא להורג בשנת ‪.1850‬‬
‫הבאביזם עצמו לא קרא לביטול תפקיד אנשי הדת כמו שעשה בהאאללה בספרו‬
‫כתאב אל־אקדס (הספר הקדוש ביותר)‪ ,‬אך הוא הציב אתגר‪ ,‬ומנגד רמז לאנשי הדת‬
‫השיעים‪ ,‬שעם בואו הקרב של המהדי‪ ,‬תפקידם ההיסטורי של העולמא מתקרב לקצו‪.‬‬
‫הסיבה המהותית יותר היא‪ ,‬שבעיני אנשי הדת‪ ,‬הסונים והשיעים כאחד‪ ,‬האסלאם‬
‫היא הדת האחרונה בהחלט שהאל הוריד לאנושות‪ ,‬ומוחמד הוא אחרון הנביאים‪,‬‬
‫ולא ייתכן שתבוא דת אחרת שתטען שהאסלאם היא עוד דת ובמעמד שווה לזה‬
‫של הדתות הקדומות‪ ,‬וגם תטען שהמהדי‪ ,‬המייצג את האסלאם השיעי‪ ,‬יגויס להיות‬
‫כאשאני היה מנהיגם הרוחני של ארגונים דתיים קיצוניים‪ ,‬כגון‪ :‬פדאא'יאן־י אסלאם וסאזמאן‬       ‫‪3‬‬
‫מסלמאנאן־מג'אהד‪ .‬הארגון הראשון נודע ברציחות הפוליטיות שעשה ובהן רצח התאורטיקן‬
‫וההיסטוריון אחמד כסרוי ואישים פוליטיים כמו עבד ִאל־חוסין הז'יר‪ ,‬ראש הממשלה חאג'‬
‫עלי רזמארא‪ ,‬וכן ניסה להתנקש בחיי השאה‪ ,‬מוחמד רדא‪.‬‬
‫כהן אגודת החג'תיה ‪71‬‬
‫‪#‬‬              ‫‪#‬‬

‫מבשרה של הדת החדשה‪ 4,‬הרואה את עצמה דת מונותאיסטית עצמאית‪ ,‬הרשאית‬
‫במידה שווה לחגוג את חגיה ואת ימי הזיכרון כפי שחוגגות הדתות המונותאיסטיות‬
‫האחרות במזרח התיכון‪5.‬‬

‫יתרה מזאת‪ ,‬הבהאים מאמינים כי עוינות השיעה נובעת מכך שבואם של הבאב‬
‫ובהאאללה מקיימות את הנבואות השיעיות בנוגע להופעת "האימאם הנעלם"‪ 6.‬בעיני‬
‫הממסד הדתי‪ ,‬בואו של המהדי מבטל את תפקידו‪ ,‬כלומר אבדן הכוח והעוצמה של‬
‫אנשי הדת‪ ,‬סיבה די מובהקת לרדוף את הבאבים ואת הבהאים‪ .‬גם בתחילת המאה‬
‫העשרים המשיכה רדיפת הבהאים‪ ,‬אך זו נעשתה תכופה יותר עם עליית הפהלוים‪7,‬‬

‫וכבר בשנים ‪ 1934-1933‬אסר המשטר הפהלוי על פרסום ספרות בהאית‪ ,‬הנישואים‬
‫הבהאים לא הוכרו‪ ,‬המרכז הרוחני שלהם הועלה באש וכחמישים בתי ספר שלהם‬
‫ברחבי איראן נסגרו‪ 8.‬הסיבות לסגירת בתי הספר בשנת ‪ 1934‬היו רבות ומגוונות‪ ,‬אך‬
‫בעיקר בשל המתח הדתי הרב בין הדת הבהאית לדת המדינה – השיעה‪9.‬‬

‫לאחר נפילת מצדק בשנת ‪ ,1953‬ניכר שידם של כאשאני וחבר תומכיו‪ ,‬פדאא'יאן־י‬
‫אסלאם (בין יתר הארגונים וחורשי רעתו של מצדק) בחשו בהפלתו‪ .‬הם הצטרפו‬
‫לקבוצות ההסתה ולהפגנות שקראו לו להתפטר והיוו את ליבת הכאוס ואי־הסדר‬
‫הציבורי שהניע את הפלתו של מצדק‪ .‬בעיניהם לא היה מצדק חף מפשע בהעדיפו‬
‫את תמיכת התודה הקומוניסטים החשודים באתאיזם (אבל היו שותפים לשנאתם את‬
‫הבריטים)‪ .‬מאחר שלמצדק לא הייתה מפלגה משלו (משום שראה את עצמו מנהיג־‬
‫על לאומי של העם האיראני) ומאחר שרצה בתמיכה ציבורית רחבה ככל האפשר‪ ,‬הוא‬
‫נאלץ להשתמש בתודה‪ ,‬שהיו הגוף היחיד המאורגן שהיה מחוץ לחוק‪ .‬התודה נעתרו‬
‫לבקשתו משום שהדבר ִאפשר להם להיראות בפומבי בחסות ראש הממשלה מצדק‪.‬‬
‫העדפה זו של מצדק את התודה על פני כאשאני ותומכיו הקשתה על כאשאני להמשיך‬
‫ולתמוך במצדק ולהעניק לו לגיטימציה‪10.‬‬

‫ייסוד החג'תיה ‪ -‬אנג'מן־י אימאם־י זמאן‬
‫לדברי עמאד אל־דין באקי בספרו חזב־א קאעדין־י זמאן (מוסום בה אנג'ומן־י‬
‫חג'תיה)‪ ,‬התנאים שקדמו להקמת האגודה היו בעיקר רפיסות משטר המלוכה באיראן‬

‫;‪Shahrough Akhavi, Religion and Politics in Contemporary Iran, Albany1980, p. 76‬‬     ‫‪4‬‬
‫‪Soli Shahvar, The Forgotten Schools: The Baha’i Schools and Modern Education in‬‬
‫‪Iran, 1899-1934, London and New York 2009, p. 117‬‬
‫‪Ibid.‬‬   ‫‪5‬‬
‫"‪Baha'i International Community, "The Baha'i Question; Cultural Cleansing in Iran,‬‬   ‫‪6‬‬
‫ִ‬               ‫ִ‬                             ‫‪September 2008, p. 51‬‬
‫היחס כלפי הבהאים הלך והשתפר עם עליית בנו של רדא שאה‪ ,‬מוחמד רדא שאה‪ ,‬ויותר‬            ‫‪7‬‬
‫ויותר שולבו בהאים בתפקידי מפתח במלוכה הפהלוית ואף במנהל ובחברה האיראנית‪.‬‬
‫‪Baha'i International Community, p. 42; Shahvar, The Forgotten Schools, p. 108 8‬‬
‫‪ 9‬להרחבה על סגירת בתי הספר והסיבות לכך ראו‪Shahvar, The Forgotten Schools, pp. :‬‬
‫‪107-138‬‬
‫‪Moojan Momen, An Introduction to Shi'i Islam, New Haven 1985, p. 252 10‬‬
‫‪ 72‬המזרח החדש כרך נא תשע"ב‬
‫‪#‬‬       ‫‪#‬‬                ‫‪#‬‬

‫ושחיתותו‪ ,‬שבעקבות הנוכחות הרוסית והבריטית אפשרו את התפתחות הבהאיות‬
‫בכך שאפשרו את הפצת התעמולה שלהם‪ .‬בעיני באקי זו הייתה מזימה קולוניאלית‬
‫לאפשר את התפשטות הבהאים "בכוונה לסלף [את הדת] ולמנוע את תחיית המחשבה‬
‫הדתית שהחלה [לפרוח] בתנועות הדתיות"‪ .‬לא זו בלבד‪ ,‬אלא מאז כניסת ארצות‬
‫הברית למזרח התיכון [ובלשונו "הקולוניאליזם האמריקני"] והציונות‪ ,‬התאפשר‬
‫לבהאים להפיץ את משנתם הדתית בכל ארצות האסלאם‪ .‬באקי הפריז בתעמולתו‬
‫נגד הבהאים ולכן טען ש"הקולוניאליזם האמריקני" ִאפשר הפצה כזאת בכל המדינות‬
‫האסלאמיות‪ ,‬אלא שהוא לא נתן הסבר או נתונים מדויקים לאישוש טענתו‪.‬‬
‫אליבא דבאקי‪ ,‬החג'תיה הוקמה בסוף שנות הארבעים‪ ,‬זמן רב לפני ההפיכה נגד‬
‫מצדק בהנהגת ארצות הברית (ובהשתתפות גורמים אחרים‪ ,‬זרים ופנימיים) ב־‪19‬‬
‫באוגוסט ‪ 28( 1953‬בחודש מרדאד שנת ‪ .)1332‬שמה הראשון של האגודה היה –‬
‫אנג'מן־י ח'יריה־י חג'תיה־מהדויה‪ ,‬והקים אותה השיח' מחמוד ד'אכר־זאדה תוואלאא'י‪,‬‬
‫הידוע בשמו ובכינויו כשיח' מחמוד חלבי‪ 11.‬עד ההפיכה שחוללה ארצות הברית הוא‬
‫נהג לתת דרשות דתיות ברדיו המקומי בעיר משהד‪12.‬‬

‫ואולם האגודה המוכרת היום ובשנות השמונים של המאה העשרים כאגודת‬
‫החג'תיה היא למעשה אגודת אנג'מן־י אימאם־י זמאן‪ ,‬שמשמעותה היא "האגודה [של]‬
‫האימאם של הזמן (של הדור)"‪ 13.‬על־פי רוב המקורות הוקם הארגון בשנת ‪,1953‬‬
‫זמן קצר לאחר "משבר מצדק"‪ ,‬בידי השיח' מחמוד חלבי ממשהד‪ 14.‬חלבי קיבל אמנם‬
‫הנחייה "מלמעלה" להקים את האגודה‪ ,‬אך את היתר ההקמה "הארצי" לאגודה הוא‬
‫קיבל מהאיתאללה הבכיר של התקופה – האיתאללה עט'מא סיד חוסין טבאטבאא'י‬
‫בורג'רדי (‪" ,)1961-1875‬מקור החיקוי העליון" (מרג'ע־י תקליד־י אעלא) של העולם‬
‫השיעי בשנים ‪ .1961-1947‬השם שנבחר לאגודה החדשה היה מעין התרסה ואנטי־‬
‫תזה כלפי התפיסה הבאבית והבהאית את המושג 'מהדי'‪" ,‬משיח" ו"אימאם של‬
‫‪ 11‬הכינוי חלבי בא מהמילה חלבי־סאז – פחח‪.‬‬
‫‪ 12‬עמאד אל־דין באקי‪ ,‬דר שנאח'ת חזב־י קאעדין־י זמאן (מוסום בה אנג'מן־י חג'תיה) (על‬
‫היושבים [המצפים] (הידועים בשם אגודת החג'תיה)‪ ,‬טהראן ‪1364[ 1984‬ה'])‪,‬‬
‫ִ‬    ‫אודות מפלגת‬
‫עמ' ‪ .29-28‬סיד דיאא' אל־דין עלי אנסב‪ ,‬סלמאן עלי ניכ‪ ,‬ג'ריאן שנאס־י אנג'מן־י חג'תיה‬
‫(המתודולוגיה של אגודת החג'תיה)‪ ,‬קום ‪ ,]1375[ 2006‬עמ' ‪ .13‬המקור השני הוא ספר‬
‫(כנראה גרסה מסחרית של עבודת הדוקטור של הכותב) המבוסס על עבודתו של באקי‪.‬‬
‫מכל מקום‪ ,‬יש במקור זה התייחסויות רבות‪ ,‬כמעט מילה במילה (אך לא בדרך של ציטוט)‬
‫לספרו של באקי‪ .‬באקי עצמו היה תלמיד תיכון בעת המהפכה ואף היה תומך נלהב שלה‪.‬‬
‫לימים נעשה עיתונאי חוקר והתוודע לאופי הלא דמוקרטי והמושחת של המשטר הדתי‪.‬‬
‫לאחר שהחל למתוח ביקורת הוא הושם בכלא כמה וכמה פעמים‪ .‬מכל מקום‪ ,‬ספרו על‬
‫החג'תיה כתוב בשפה ביקורתית וקשה נגד הארגון‪ .‬לאחר פרסום הספר נאספו כל עותקיו‬
‫והוחרמו בידי המשטר (יש בידי העותקים המצוינים כאן‪ ,‬עם עוד ספרים על החג'תיה‪,‬‬
‫שלוקטו ממדרסות בערים קום וטהראן‪ .‬מטבע הדברים לא אוכל לומר כיצד הגיעו לידי)‪.‬‬
‫‪ 13‬לאחר המהפכה האסלאמית החלו לפרוח תנועות ומפלגות‪ .‬גם אנג'מן־י אימאם־י זמאן‬
‫החליט להופיע מחדש והחליט שמעתה ייקרא חג'תיה‪ .‬הארגון עשה בעצם ערביזציה למונח‬
‫המיתולוגי של השיעה‪ ,‬ומשמעותו מעתה – "התומכים וההולכים אחר המהדי"‪.‬‬
‫‪H.E. Chehabi, Iranian Politics and Religious Modernism: The Liberation Movement of 14‬‬
‫‪Iran under the Shah and Khomeini, Ithaca 1990, p. 127‬‬
‫כהן אגודת החג'תיה ‪73‬‬
‫‪#‬‬               ‫‪#‬‬

‫ִ‬
‫הזמן"‪ 15.‬לפי דעות אחרות הוקמה האגודה בשנת ‪ 1954‬בשם אנג'מן־י דד־י בהאא'ית‬
‫(האגודה האנטי־בהאית) או אנג'מן־י צאחב־י אל־זמאן (האגודה של אדון הדור)‪ .‬לאגודה‬
‫זו הצטרפו בהמשך "האגודה ללימודים אסלאמיים" – אנג'מן־י תעלימאת־י אסלאם‪,‬‬
‫שמבתי הספר העיקריים שלהם‪ ,‬חקאני ועלוי‪ ,‬באו עיקר תומכי הארגון וחסידיו‪,‬‬
‫ולימים אף שדרת ההנהגה הדתית של הרפובליקה האסלאמית‪16.‬‬

‫בספרו ‪ Apocalyptic Islam and Iranian Shi'ism‬עבאס אמאנאת (‪ )Amanat‬מציין‬
‫ש"יש בלבול בכל הנוגע למערכת המושגים להיסטוריה של ייסוד הארגון"‪ ,‬ולדעתו‬
‫"סביר להניח שהשם חג'תיה הוא כנראה השם המקורי של הארגון ששילב פעילויות‬
‫אסלאמיות לצד קנאות אנטי־בהאא'ית"‪ .‬לדעתו‪ ,‬השם שליווה אותם בשנות השישים‬
‫והשבעים היה אנג'מן־י תעלימאת־י אסלאמי – "האגודה ללימודים אסלאמיים"‪ ,‬והרכיב‬
‫האנטי־בהאי של האגודה‪ ,‬אם היה כזה ברמת הארגון‪ ,‬היה מוסווה כנראה‪ .‬אמאנאת‬
‫מסכים שהשם חג'תיה נעשה פופולרי בעיקר לאחר המהפכה האסלאמית‪17.‬‬

‫עצם הקמת האגודה כתנועה אנטי־בהאית אינה חידוש של ממש‪ ,‬שכן כבר בשנות‬
‫הארבעים של המאה העשריםִ קמו תנועות כאלה‪ .‬הסיבות שאפשרו את הקמתן היו‬
‫בעיקר סילוקו של השאה‪ ,‬רדא שאה בספטמבר ‪ ,1941‬והתחושה ההולכת וגוברת‬
‫בקרב אנשי הדת שהבהאים מצליחים בתעמולתם להשפיע על אופי המדינה‪ .‬מוחמד‬
‫תוכלי־טרקי (‪ )Tavakoli-Targhi‬מציין‪ ,‬שקמו לפחות ארבעה ארגונים שפעלו נגד‬
‫הבהאים‪ ,‬אם במישור התעמולה ואם בהשפעה ישירה על הממשל האיראני לפעול‬
‫נגד הבהאים‪ ,‬לפטרם ולהוציא אותם ממוסדות השלטון וממוקדי ההשפעה‪ .‬הארגונים‬
‫שקמו בשנות הארבעים הם‪ :‬אנג'מן־י תבליע'את־י אסלאמי (‪ ,)1942‬ג'מעית־י תעלימאת־י‬
‫אסלאמי (‪ ,)1945‬ג'מעית־י מד'הב־י ג'עפרי (לא מצוינת שנה)‪ ,‬ג'מעית־י חיאת־מורויג'ן־י‬
‫מד'הב־י ג'עפרי (‪18.)1947‬‬

‫לדברי תוכלי‪ ,‬האגודה אנג'מן־י תבליע'את־י אסלאמי הייתה פעילה מאוד נגד הבהאים‬
‫למהפכה האסלאמית‪ ,‬קרי‬‫ִ‬       ‫בייחוד בשנים ‪ – 1970-1950‬הגם שבשני העשורים שקדמו‬
‫שנות השישים והשבעים‪ ,‬אגודה זו נודעה בעיקר בשם אנג'מן־י דד־י בהאי (האגודה‬
‫האנטי־בהאית) ואגודת החג'תיה‪ 19.‬לפי מקור מסייע אחר‪ ,‬החג'תיה היו ידועים לפני‬

‫‪Michael J. Fischer, "Repetitions in the Iranian Revolution", in Martin Kramer (ed.),‬‬      ‫‪15‬‬
‫‪Shi'ism, Resistance and Revolution, Boulder, Colorado 1987, p. 127‬‬
‫;‪Abbas Amanat, Apocalyptic Islam and Iranian Shi'ism, London 2009, pp. 222-225‬‬            ‫‪16‬‬
‫‪Oliver Roy, The Politics of Chaos in the Middle East, New York 2008, p. 131(Translated‬‬
‫)‪from French by Ros Schwartz‬‬
‫‪Ibid, p. 278, no. 3‬‬   ‫‪17‬‬
‫‪Mohamad Tavakoli-Targhi, "Anti-Baha'ism and Islamism in Iran," in Parviz‬‬                  ‫‪18‬‬
‫‪Brookshaw and Seena B. Fazel (eds.), The Baha'is of Iran: Socio-historical Studies,‬‬
‫‪ .Dominic 2008, pp. 206-212‬המאמר הוא תרגום מהמאמר המקורי שנכתב בפרסית‪ :‬מוחמד‬
‫תוכלי־טרקי‪" ,‬בהאי־י סתיזי ואסלאם־י גראא'י דר איראן"‪ ,‬בניאד־י מטאלעאת־י איראן‪,‬‬
‫>‪< http://fis-iran.org/fa/irannameh/volxix/anti-bahaiism‬‬
‫‪Ibid, p. 206 19‬‬
‫‪ 74‬המזרח החדש כרך נא תשע"ב‬
‫‪#‬‬       ‫‪#‬‬              ‫‪#‬‬

‫המהפכה האסלאמית כאנג'מן־י תבליע'את־י אסלאמי (האגודה לתעמולה אסלאמית)‪,‬‬
‫ומטרתה לצמצם את ההשפעות הבהאיות באיראן‪20.‬‬

‫ואולם החג'תיה כאגודה אנטי־בהאית‪ ,‬קמה לאחר משבר מצדק (ולא בשנות‬
‫השישים או השבעים כדברי תוכלי)‪ ,‬והיה לה חשוב לשמור על הכינוי המכובד חג'תיה‪.‬‬
‫גם אם השם "האגודה האנטי־בהאית" נחשב אצילי ואמיתי נודעו גם שמות נוספים‪,‬‬
‫כמו החג'תיה כאמור‪ ,‬ו"מפלגת היושבים [המצפים לבואו של המהדי]" (חזב־י קאעדין)‪.‬‬
‫על כל פנים‪ ,‬תחת כל שם‪ ,‬כל מטרת הקמתו של הארגון הייתה מאבק בבהאים‪21.‬‬

‫המקורות הבהאים ומקורות "חיצוניים" מציינים שמשטר השאה עודד בשנת‬
‫‪ 1953‬את הקמת החג'תיה‪ ,‬וב־‪ 1955‬תמך השאה באגודה כדי שתפעל נגד הבהאים‪.‬‬
‫הסיבה לתמיכתו של השאה בארגון שכזה הייתה כנראה כדי לזכות בתמיכה של אנשי‬
‫הדת במלחמתו במפלגה הקומוניסטית האיראנית – התודה‪ 22.‬רק לאחר המהפכה‬
‫האסלאמית שינה הארגון את שמו מאנג'מן־י אימאם־י זמאן (האגודה של האימאם של‬
‫הדור) לחג'תיה‪ ,‬ובכך עשו ערביזציה של השם‪ ,‬על שמו הנוסף של "האימאם הנעלם"‬
‫– חוג'ת אללה עלא ח'לקי (הוכחת האל ליקום)‪23.‬‬

‫איתאללה אחמד ג'נתי (ממייסדי בית הספר חקאני‪ ,‬פוליטיקאי ולימים יושב‬
‫ראש "מועצת השומרים")‪ ,‬קשר בין תופעת הבהאים והפצת התעמולה שלהם לבין‬
‫נוכחותן של ארצות הברית וישראל באיראן‪ .‬החג'תיה גם ראו בבהאים ובשולחיהם‪,‬‬
‫ארצות הברית וישראל‪ ,‬סכנה לאסלאם מאחר שהבהאים קשורים לאימפריאליזם‬
‫ולציונות‪ 24.‬ייתכן שהמשטמה כלפי הבהאים נבעה מרצונם ומחזונם לגלובליזציה‪,‬‬
‫והימצאות המרכז הדתי העולמי שלהם בישראל – מקדש הבהאים בחיפה וקברו של‬
‫בהאאללה בעכו‪25.‬‬

‫מאחר שנטען שהאגודה הוקמה בידי הסאוא"כ – סאזמאן־י אטלאעאת ו אמנית־י‬
‫כשור – הארגון למודיעין ולביטחון המדינה (מה שאינו נכון כי הסאוא"כ עצמו הוקם‬
‫בשנת ‪ ,)1957‬ושמטרתה הראשונית היא להילחם במיעוט דתי‪ ,‬סביר להניח שתעטה‬
‫על עצמה שם כללי ולא מחייב‪ ,‬כגון אנג'מן־י אימאם־י זמאן (האגודה של האימאם של‬

‫‪Iran: UNHCR, The UN Refugee Agency, Immigration and Refugee Board of 20‬‬
‫"‪Canada, "Information on the Hojjatiya (Hojjatiyeh, Hojjatiyeh or Hojjatiyyeh) Society,‬‬
‫‪IRN41774.E, http://www.unhcr.org/refworld/country,IRBC,IRN,403dd1f914,0.html‬‬
‫)‪(September 11, 2003‬‬
‫‪ 21‬באקי‪ ,‬דר שנאח'ת חזב־י קאעדין‪ ,‬עמ' ‪.30-29‬‬
‫‪UNHCR, http://www.unhcr.org/refworld/country,IRBC,IRN,,403dd1f914,0.html, 22‬‬
‫)‪(September 11, 2003‬‬
‫‪Mehdi Abedi, Michael M. J. Fischer, "Autobiographical Stories of Mehdi Abedi: The 23‬‬
‫‪Anti-Baha'i Society", Michael M.J. Fischer, Debating Muslims: Cultural Dialogues in‬‬
‫‪Postmodernity and Tradition, Madison, Wisconsin 1990, p. 48‬‬
‫‪Ibid, p. 33 24‬‬
‫‪ 25‬ראו מאמרו של תוכלי‪" ,‬בהאי־י סתיזי"‪ ,‬המציין את התהליך הדתי השיעי שהיה בראשית‬
‫המאה העשרים ופסל כל מה שאינו שיעי‪ ,‬גם תנועות חילוניות וגם תנועות דתיות‬
‫שאינן שיעיות־מוסלמיות‪Tavakoli-Targhi, "Anti-Baha'ism and Islamism in Iran", pp. .‬‬
‫‪206-212‬‬
‫כהן אגודת החג'תיה ‪75‬‬
‫‪#‬‬              ‫‪#‬‬

‫ִ‬
‫הזמן) ולא אנג'מן־י דד בהאא'ית (האגודה האנטי־בהאית)‪ .‬סביר להניח שהשם השני‬
‫המבהיר את מטרת הארגון "הולבש" עליו‪ ,‬בצדק כנראה בידי הבהאים עצמם‪ .‬המטרה‬
‫המשנית של האגודה‪ ,‬להילחם אינטלקטואלית בקבוצה המשיחית של ח'ומיני‪ ,‬עטתה‬
‫על עצמה שם אחר‪ ,‬שבאופן אירוני דווקא מציין את ההפך – דבקות במשיחיות‬
‫המהדי‪ ,‬ולא אנטי־משיחיות ומהפכנות כפי שהיו או כפי שהציגו את עצמם‪ .‬מכל‬
‫מקום‪ ,‬לא נכון לומר שהחג'תיה היו אנטי־משיחיים‪ ,‬שהרי הם רק ביקשו לא לדחוק‬
‫את הקץ‪ ,‬ולמעשה היו מסורים לרעיון השיבה של "האימאם הנעלם" ביום מן הימים‪,‬‬
‫שאז יחליט המהדי שזו השעה לשוב אל קהל מאמיניו ולהביא להם ולעולם כולו שלום‬
‫וצדק‪ .‬עקרונית‪ ,‬לחג'תיה לא היה עניין ביצירת חברה אסלאמית על־ידי השתתפות‬
‫בפוליטיקה‪ .‬לטענתם‪ ,‬זהו תפקידו הבלעדי וההיסטורי של המהדי‪26.‬‬

‫השם הראשוני אגודת האימאם של הזמן עומד כהכרזה אנטי־בהאית‪ ,‬ובעצם‬
‫מעין הכרזת מלחמה על הבהאים‪ ,‬המייצגים לכאורה את היישום של "זמן המהדי"‬
‫באמונתם כי בהאאללה הוא "האימאם הנעלם"‪ ,‬המשיח של הזמן‪ .‬החג'תיה בגרסתם‬
‫המוקדמת של שנות החמישים של המאה העשרים היו נגד הגישה המשיחית‪ ,‬ובעיקר‬
‫נגד המשיחיות שייחסו לבהאים‪ .‬לימים‪ ,‬לצד המאבק האנטי־בהאי עברו החג'תיה‬
‫למאבק אנטי־משיחי מבית מדרשו של ח'ומיני‪ .‬עיקר המאבק היה בשלהי שנות‬
‫השישים ובאמצע שנות השבעים ולקראת בואה של המהפכה האסלאמית‪ ,‬אז החלו‬
‫תומכי ח'ומיני להתנגד לחג'תיה ולאידאולוגיה שלה‪.‬‬
‫מייסד האגודה‪ ,‬השיח' מחמוד חלבי‪ ,‬היה דמות א־פוליטית (לא כמו כאשאני)‪,‬‬
‫כיתר אנשי הדת שדגלו בקו לוחמני כלפי הבהאים‪ ,‬ובייחוד בשל היותו של חלבי‬
‫מהמג'תאהדים מהזרם האח'בארי‪ 27,‬שדגל באי־מעורבות פוליטית ודבק בשיטה‬
‫הישנה של היות המנהיג הדתי‪ ,‬המג'תאהד מייעץ לשלטון ולא שותף פעיל בו‪.‬‬
‫בשנות החמישים נמנה ח'ומיני עצמו עם הקו השייחי'‪ ,‬ובדומה לחלבי אף נקט גישה‬

‫‪Kasra Naji, Ahmadinejad, The Secret History of Iran's Radical Leader, Berkeley 26‬‬
‫‪2008, p. 15; Fischer, "Autobiographical Stories of Mehdi," p. 48; Baha'i International‬‬
‫‪Community, "The Baha'i Question; Cultural Cleansing in Iran", September 2008, p.‬‬
‫‪ .40‬דין אולסן טוען כי החגת'יה נוסדה בשנות החמישים בשם אנג'מן־י ח'יריה חג'תיה־מהדויה‬
‫בהנהגת השיח' מחמוד חלבי‪ .‬הוא מציין שהם היו אנטי־קומוניסטים‪ ,‬אנטי־מרקסיסטיים‬
‫ואנטי־אתאיסטים בצורה קיצונית ביותר‪ .‬אין הוא מציין שהחג'תיה הייתה אגודה אנטי־‬
‫בהאית‪ .‬אבל הוא מציין‪ ,‬שמטרתה העיקרית הייתה להכין את העולם לשובו המידי של המהדי‬
‫באמצעים כאוטיים ואפוקליפטיים‪ ,‬שיחישו את בואו (שם‪ ,‬עמ' ‪Dean T. Olsen .)332-331‬‬
‫‪Perfect Enemy: The Law Enforcement Manual Islamist Terrorism, Illinois 2009, pp.‬‬
‫‪331-332‬‬
‫‪ 27‬הזרם האח'בארי נעלם לקראת סוף המאה השמונה־עשרה במקביל לנפילתה של המלוכה‬
‫הצפוית‪ .‬זרם השייח'יה מבית מדרשו של המג'תהד שיח' אחמד אבן זין אל־דין אבן אבראהים‬
‫אל אחסא'י‪ ,‬המשיך את עקרונות האח'באריה לפחות בכל הנוגע לתפיסת איש הדת כאיש‬
‫פוליטי וכן בהתייחסות לאג'תהאד‪ ,‬כלומר העקרונות שבהם משתמש איש הדת בהגיעו‬
‫לפסיקה הלכתית‪ ,‬האם על בסיס הקוראן והחדית' ובאסכולה הג'עפרית בלבד (כגישת‬
‫האח'באריה) או בשימוש גם במקורות אלה אך גם באינטלקט ובפלפול ההלכתי של המג'תהד‬
‫על מנת להגיע לפסיקה הלכתית‪.‬‬
‫‪ 76‬המזרח החדש כרך נא תשע"ב‬
‫‪#‬‬       ‫‪#‬‬            ‫‪#‬‬

‫אנטי־בהאית מובהקת‪ 28.‬חלבי ראה בבהאים את אויבי האסלאם בכלל ואויבי איראן‬
‫בפרט והסאוא"כ התיר לו ולפעיליו להקים את ארגונם‪ ,‬לאסוף תרומות וכסף מסוחרי‬
‫הבזאר‪ ,‬לממן תומכים חמושים ולצאת לפעולות לכאורה אזרחיות נגד המיעוט‬
‫הבהאי‪ ,‬והמשטר דאג שאשמת הרדיפה לא תהיה מופנית אליו‪29.‬‬

‫אנשי הדת שמו לב שבשנים שקדמו להפיכה שחוללה ארצות הברית באיראן‬
‫("מבצע אג'קס") התפשטה תעמולת הבהאים וגדלה השפעתם על דעת הקהל‬
‫האיראנית ואולי גם המזרח־תיכונית בכלל‪ ,‬אך בייחוד משכה את תשומת לבם‬
‫תעמולה שכוונה בעיקר נגד אנשי הדת‪ .‬באקי טוען‪,‬שהשיח' חלבי יחד עם איש דת‬
‫נוסף‪ ,‬מירזא מהדי אצפהאני‪ 30,‬היו בקשר סודי עם "האימאם הנעלם"‪ .‬יחד איתם‬
‫היה "תלמיד חכם" אחר בשם סיד עבאס עלוי‪ ,‬ושלושתם נחשפו לתעמולה שהפיץ‬
‫תועמלן בהאי‪ .‬תעמולה זו הובילה את עלוי להמיר את דתו משיעה לבהאיות‪ .‬לימים‬
‫כתב עלוי את אחד מספרי התעמולה הבהאית הנפוצים ביותר‪.‬‬
‫לפיכך זיהה השיח' חלבי בדת הבהאית סכנה גדולה‪ ,‬ומהשתתפות בדיונים איתם‬
‫ובויכוחים פילוסופיים איתם‪ ,‬ומקריאת כתביהם הוא גילה שעוד שני אנשי דת‬
‫חשובים קרובים למדי לדעתם של הבהאים‪ .‬לאחר מכן בא חלבי לטהראן והחל‬
‫לאסוף הוכחות על ניסיונות של הבהאים לחדור למרכזי הדת‪ ,‬והדגיש לעולמא את‬
‫סכנתם של הבהאים והעלה את הצורך שיש להם לאנשי הדת להתחיל להילחם‬
‫בתופעה הבהאית ובתעמולתם‪ .‬ואולם לדברי באקי‪ ,‬דווקא קריאה "מלמעלה" זירזה‬
‫את חלבי להקים את הארגון‪ ,‬שכן בשנת ‪ 1953‬נגלה אימאם־י זמאן ("האימאם הנעלם")‬
‫לחלבי וציווה עליו להקים קבוצה שתילחם בבהאים‪31.‬‬

‫ההתחדשות האסלאמית באיראן של תחילת שנות החמישים נבעה בין השאר מכך‬
‫שאנשי הדת החלו להיות יותר ויותר מתעניינים בפוליטיקה האיראנית ובתמורות‬
‫שזו יכולה לתת להם‪ .‬הדברים הגיעו עד כדי כך שאפילו האיתאללה כאשאני טען‬
‫שההשפעה שיש לו על הפוליטיקה האיראנית גדולה מזו של השאה‪ .‬לכאשאני גם‬
‫הייתה השפעה על הפדאא'יאן־י אסלאם‪ ,‬מי שנקטו דרך של רציחות פוליטיות והובילו‬
‫קו מיליטנטי אסלאמי ואנטי־מערבי‪ 32.‬סיבה אחרת להתעוררות הייתה התקשרות‬
‫השאה לגורמים המתונים בקרב אנשי הדת‪ ,‬שלא נחשבו איום על שלטונו‪ ,‬משום‬
‫שרצה את תמיכת אנשי הדת בפעולותיו נגד מפלגת התודה הקומוניסטית‪33.‬‬

‫‪Baqer Moin, Khomeini: Life of the Ayatollah, London 1999, pp. 66-67 28‬‬
‫‪ ;Amir Taheri, The Spirit of Alla, London 1985, pp. 191-192 29‬דוד מנשרי‪ ,‬איראן במהפכה‪,‬‬
‫תל־אביב ‪ ,1988‬עמ' ‪.62‬‬
‫‪ 30‬חלבי היה מחסידיו של האיתאללה מירזא מהדי אצפהאני‪ .‬אצפהאני היה ממייסדי אסכולת‬
‫התפכיכ (הפרדה־פירוד)‪.‬‬
‫‪ 31‬באקי‪ ,‬דר שנאח'ת חזב־י קאעדין‪ ,‬עמ' ‪.31-30‬‬
‫‪Elgin Groseclose, "Crescent and Sickle; The Revival of Islam and Its Significance," 32‬‬
‫‪Christian Science Monitor, November 10, 1951, p. 20‬‬
‫‪UNHCR, http://www.unhcr.org/refworld/country,IRBC,IRN,403dd1f914,0.html, 33‬‬
‫)‪(September 11, 2003‬‬
‫כהן אגודת החג'תיה ‪77‬‬
‫‪#‬‬              ‫‪#‬‬

‫האיתאללה הבכיר בורג'רדי היה די בטוח בכוחו של המחנה הדתי‪ ,‬מה שהוביל‬
‫לדרישות שלו ממשטר השאה‪ ,‬וזה נענה לדרישותיו בייחוד בכל הנוגע למיעוט הבהאי‪.‬‬
‫גם בתקופת כהונתו של מצדק היו דרישות של בורג'רדי‪ ,‬שזיהה את הכבוד שרחש לו‬
‫מצדק‪ .‬מצדק ניסה לרצות את בורג'רדי בחוקים למיניהם‪ .‬כאשאני עזב את מצדק גם‬
‫משום שזה נטה להקשיב ולרצות את בורג'רדי (יותר מאשר אותו עצמו)‪ 34.‬עד שנת‬
‫‪ 1962‬נאלץ השאה להיכנע לתכתיבים מסוימים של אנשי הדת‪ ,‬כמו המסע לדיכוי‬
‫המיעוט הבהאי ב־‪ ,1955‬שאותו הובילו החג'תיה בתמיכת השלטונות‪35.‬‬

‫בשנות השישים והשבעים‪ ,‬כאשר "המהפכה הלבנה" של השאה הייתה בשיאה‪,‬‬
‫כשמצד אחד הייתה פריחה כלכלית ומן הצד אחר דיכוי דתי והגברת החילוניות‪ ,‬היו‬
‫החג'תיה מעין ארגון א־פוליטי ולא ממשלתי‪ ,‬שהצהיר חד־משמעית על התנגדות לכל‬
‫נושא המשיחיות השיעית ִבפרשנותה הח'ומיניסטית‪ ,‬וייצג עמדה אנטי־מהפכנית‪.‬‬
‫לימים‪ ,‬כאשר רצה מוחמד רדא שאה להחליש את מחנה ח'ומיני‪ ,‬הוא השתמש בוויכוח‬
‫זה כדי לנגח את המגמה השיעית המשיחית המהפכנית שהציע ח'ומיני‪ ,‬ולהציג עמדה‬
‫אוהדת כלפי הבהאים‪ 36.‬אהדה זו כלפי הבהאים מובנת‪ ,‬שהרי ראש ממשלת השאה‬
‫עד שנת ‪ ,1977‬עבאס הוידא‪ ,‬היה בהאי שהתאסלם‪ ,‬אבל לא ברור הקשר של השאה‬
‫לחג'תיה שייצגו עמדה אנטי־בהאית‪.‬‬
‫השיח' חלבי ידע שתנועה דתית המבקשת לפעול במרחב האיראני ולגייס תמיכה‬
‫עממית‪ ,‬חייבת לרכוש תמיכה דתית של האיתאללה הבכיר של התקופה‪ ,‬בורג'רדי‪.‬‬
‫ואכן הטענה היא‪ ,‬שבורג'רדי הוא שדחף את חלבי להקים את החג'תיה‪ .‬מלבד השיח'‬
‫חלבי היו חברים באגודה גם סוחרי הבזאר ואנשי דת שמצאו מכנה משותף – התנגדות‬
‫להתערבות הממשלה בענייני רכוש או כלכלה‪ 37.‬המצב הכלכלי באיראן עם סיום‬
‫"משבר מצדק" היה בכי רע‪ .‬זה זמן רב שלא נכנס מטבע זר למדינה וכלכלתה ניצבה‬
‫על עברי פי פחת‪ .‬במצב כזה היה על הממשלה להניע את המערכת הכלכלית‪ ,‬משימה‬
‫שנפלה על כתפי המעמד הנמוך והסוחרים‪ ,‬שרובם המכריע היו מקושרים לאנשי‬
‫הדת‪ .‬כל דעה‪ ,‬הן נגד הבהאים והן בעד התפיסה השיעית הקלאסית בעניין המהדי‪,‬‬
‫לא תוכל להיות משפיעה אלא אם כן תובל בידי אנשי הדת או תזכה לתמיכת אנשי‬
‫דת וסוחרים‪ .‬לשם החדרת התורה והכשרת הלבבות הקימו מייסדי האגודה מוסדות‬
‫וארגונים ואף בתי ספר שילמדו את תפיסתם השמרנית לעילא‪ .‬בד בבד עם מלחמתם‬
‫בבהאים (פיזית ורעיונית) פיתחה האגודה גישה של תנועה דתית‪ ,‬המקדמת רפורמות‬

‫‪Behram Choubine, "Suppression of Baha'is of Iran in 1955," p. 22, in <http://www.‬‬      ‫‪34‬‬
‫>‪kavehroom.com/books/23years/dashti1.pdf‬‬
‫‪Yann Richard, "Le Rôle du clergé: tendances contradictoires du chi'isme iranien‬‬        ‫‪35‬‬
‫‪contemporain," Archives de sciences sociales des religions, 28e Année 55/1 (January-‬‬
‫‪March 1983), pp. 5-27‬‬
‫‪Amanat, Apocalyptic Islam and Iranian Shi'ism, p. 222‬‬     ‫‪36‬‬
‫‪Vanessa Martin, Creating an Islamic State: Khomeini and the Making of a New Iran,‬‬      ‫‪37‬‬
‫‪London 2007, p. 211‬‬
‫‪ 78‬המזרח החדש כרך נא תשע"ב‬
‫‪#‬‬      ‫‪#‬‬                ‫‪#‬‬

‫דתיות ואף את המודרנה‪ 38,‬מה שיכול מבחינתם לקדם את רעיונותיה‪ ,‬בדומה לתפיסה‬
‫הוהאבית הקלאסית של הבדעה (איסור חידוש)‪ ,‬כל עוד אין סתירה למצוות האסלאם‬
‫וכל עוד העניין משרת נאמנה את החדרת התפיסה בקרב המאמינים‪.‬‬
‫הואיל ואנשי החג'תיה היו חסידי האסכולה הסתגלנית השיח'ית‪ ,‬מלכתחילה לא‬
‫היה קל להם לאמץ את השילוב של תורה ומדע ואת הפתיחות כלפי כלים טכנולוגיים‬
‫וכלפי המודרנה בכלל‪ .‬בניגוד לאצוליה‪ ,‬שם היה האג'תהאד נפוץ במיוחד‪ ,‬דגלה‬
‫האח'באריה (קודמתה של השיח'יה) בשימור שיטת הפסיקה הקלאסית בהישענות על‬
‫הקוראן‪ ,‬החדית' והשריעה הג'עפרית השיעית‪ .‬לעומת האח'באריה‪ ,‬האסכולה האצולית‬
‫מציעה שיטה של אימוץ החוק האסלאמי והתאמתו למרבית המצבים העכשוויים‪.‬‬
‫החג'תיה הוקמה כאמור בידי השיח' חלבי ובעידודו של האיתאללה בורג'רדי‪,‬‬
‫ובדחף של חלום שחלם חלבי ובו נגלה אליו "האימאם הנעלם" ואמר לו להילחם‬
‫בבהאים‪ 39.‬אל חלבי הצטרפו ארבעה אנשי דת שהיו הגרעין הראשוני לאגודה‪ :‬סיד‬  ‫ִ‬
‫רדא רסול‪ ,‬סיד חוסין סג'אדי‪ ,‬מוחמד ע'לאם־חוסין וחאג' מוחמד תקי־תאג'ר‪ 40.‬מי‬
‫שלא נמנה עם הקבוצה המייסדת היה מירזא מהדי אצפהאני‪,‬שהיה למעשה האידאולוג‬
‫הראשי של החג'תיה‪ ,‬בעוד השיח' חלבי היה רק תלמידו ושלוחו להקמת האגודה‪.‬‬
‫האידאולוגיה החדשנית של אצפהאני ייצגה קנאות וגישה לא רציונלית ודעות קדומות‬
‫(ברוח השיטה השיח'ית ולא האצולית)‪ .‬החלק האנטי־בהאי של האגודה היה מזערי‬
‫לעומת הדעות המורכבות והחדשניות לכאורה שייצג אצפהאני‪41.‬‬

‫התקופה שלאחר "משבר מצדק" פינתה את אנשי הדת מהפוליטיקה לשעה קלה‪.‬‬
‫האגודה שזה עתה הוקמה במשהד ביקשה למנף את ייעודה בעיר הגדולה טהראן‪,‬‬
‫ולשם כך הקים בה חלבי שלוחה מרכזית של החג'תיה‪ .‬המטרה הראשונית של האגודה‬
‫הייתה כאמור להתעמת רעיונית עם הבהאים ולשיטה זו קרא חלבי "ההגנה המדעית‬
‫על האסלאם"‪ 42.‬אותה שיטה או תכנית נקראה לימים "תכנית חלבי"‪ ,‬על שם מייסד‬
‫האגודה‪ .‬בבסיס תכנית זו עמדה התקווה להשיב את הבהאים חזרה לחיק האסלאם‪,‬‬

‫‪Fariba Adelkhah, Being Modern in Iran, New York 2000, p. 92; Anoushiravan 38‬‬
‫‪Ehteshami, Mahjoob Zweiri, Iran and the Rise of Its Neoconservatives: The Politics of‬‬
‫‪Tehran's Silent Revolution, London 2009, pp. 64-65‬‬
‫‪ 39‬לאחר המהפכה האסלאמית טען חלבי שהוא מתקשר עם "האימאם הנעלם"‪ ,‬והדבר יוסבר‬
‫בפרק המדבר על העימות בין חלבי לח'ומיני‪ .‬אמנם‪ ,‬עצם החלום ופשרו‪ ,‬בה בעת שחלבי‬
‫עצמו חסיד של בורג'רדי‪ ,‬המוכר בעיני חלבי ובעיני שאר חסידיו כ"דוברו" של "האימאם‬
‫הנעלם"‪ ,‬מעלה תהייה‪ .‬ייתכן מאוד שחלבי חשף את עניין החלום רק לאחר מותו של בורג'רדי‬
‫בשנת ‪.1961‬‬
‫‪http://www.oursouthazerbaijan.com/english_hoj.htm‬‬
‫ִ‬        ‫‪40‬‬
‫‪ 41‬מוחמד רדא ארשאדי ניא‪ ,‬אז מדרסה מעארף תא ואנג'מן־י חג'תיה ו מכתב־י תפכיכ‬
‫[מהמדרסה לאגודת החג'תיה ולאסכולת ההפרדה]‪ ,‬קום ‪ 1386/2007‬ה')‪ ,‬עמ' ‪.24-21‬‬
‫‪Mahmoud Sadri, "Shaikh Mahmud Halabi", Encyclopaedia Iranica Online, http:// 42‬‬
‫‪www.iranica.com/newsite/; Baha'i International Community, "The Baha'i Question:‬‬
‫‪Cultural Cleansing in Iran," September 2008, p. 50‬‬
‫כהן אגודת החג'תיה ‪79‬‬
‫‪#‬‬             ‫‪#‬‬

‫והבהאים שיסרבו לחזור בתשובה לאסלאם יוחרמו בידי המוסלמים עד כדי התרת‬
‫דמם‪43.‬‬

‫כן ביקשה החג'תיה ליצור לעצמה מצד אחד תדמית של אגודה המבקשת להילחם‬
‫בדת הבהאית‪ ,‬ומן הצד האחר להציג את עצמה כמורכבת מרבדים של רעיונות דתיים‬
‫המציגים אותה באור שונה ממה שהאגודה נתפסה בעיני הקהילה השיעית‪ .‬ההיאחזות‬
‫במוטיב הבהאי נתנה לאגודה עילה לשרוד במרחב האיראני ולהרחיק ממנה את‬
‫המשטר‪ ,‬אף־על־פי ששמרה על קשרים טובים אתו‪ .‬בתקופה הקדם־מהפכנית היה‬
‫ח'ומיני מודע לאגודה ולפעילותה‪ ,‬ואף לא ראה בה תחילה איום על שאיפותיו או בת‬
‫פלוגתא לרעיונותיו הדתיים־הפוליטיים‪.‬‬
‫האגודה הקדישה את מרב שנותיה הראשונות למלחמה בדת הבהאית‪ ,‬לפחות‬
‫עד עליית המהפכה האסלאמית‪ ,‬שאז הצטרפו חלק מחבריה לתנועה המהפכנית‬
‫של ח'ומיני‪ .‬האגודה התנגדה עקרונית להתערבות פוליטית של אנשי הדת בענייני‬
‫המדינה‪ ,‬ופעילותה האנטי־פוליטית עוררה ויכוח ומחלוקת בקרב אנשי הדת ערב‬
‫המהפכה האסלאמית‪ .‬תומכי ח'ומיני ראו בתנועה זו ערב המהפכה תנועה אנטי־‬
‫מהפכנית‪ ,‬שכל תפקידה לשמר את המצב הקיים‪ ,‬וזאת בשל תפיסתם הדתית ששינוי‬
‫פוליטי־דתי יתרחש רק על־ידי "האימאם הנעלם"‪.‬‬
‫בתקנון האגודה נאמר ש"האגודה לא תתערב בשום דרך שהיא בעניינים‬
‫פוליטיים"‪ ,‬וכן‪" :‬האגודה מעוניינת להילחם בדת הבהאית המטילה ספקות דתיים"‪,‬‬
‫ואף "מזמינה צעירים המעוניינים להתגייס ולהילחם בספקות אלו"‪ .‬רבים מאנשי הדת‬
‫בתקופת הקמת האגודה לא התלהבו‪ ,‬בלשון המעטה‪ ,‬מהנטייה האנטי־בהאית שלה‬
‫וחשדו שאנשיהם מנסים להיטפל לנושא שממילא שנוי במחלוקת כדי לחמוק מדיון‬
‫בנושאים פוליטיים ואי־רצון להשתתף בפוליטיקה‪ 44.‬ברור שמקור זה – אז מדרסה‬
‫מעארף – יוצא נגד האגודה בלי לבדוק את הרבדים המהותיים בשיעה בכל הנוגע‬
‫לעיסוק בפוליטיקה‪ .‬יש כאן האשמה ידועה המופנית דרך קבע נגד האגודה נוכח אי־‬
‫רצונה להשתתף בפוליטיקה ובגלל היאחזותה בנושא האנטי־בהאי כדי להסיט מעצמה‬
‫את תשומת הלב של המהפכנים‪.‬‬
‫נקודת המפנה של האגודה‪ ,‬הגם שלא הוכרה כאגודה רשמית‪ ,‬הייתה בתחילת‬
‫שנות השבעים‪ ,‬כאשר כמה סטודנטים מהסמינר התאולוגי בעיר קום המירו את דתם‬
‫לדת הבהאית‪ .‬מקרה זה בייש לכאורה את הממסד הדתי כולו‪ ,‬שהנה פרי באושים‬
‫יצא תחת ידם‪ .‬השיח' חלבי‪ ,‬ששימש מעין "משגיח" בסמינרים ועקב מקרוב אחר‬

‫‪Nazila Ghanea-Hercock, "Ethnic and Religious Groups in the Islamic Republic of 43‬‬
‫‪Iran," United Nations Office of the High Commissioner for Human Rights, Sub-‬‬
‫‪regional Seminar – Minority Rights: Cultural Diversity and Development in Central‬‬
‫‪Asia, Bishkek,October2004, pp. 9-10, in:www2.ohchr.org/english/issues/minorities/‬‬
‫ִ‬                                                              ‫‪docs/WP2.doc‬‬
‫‪ 44‬ארשאדי ניא‪ ,‬אז מדרסה מעארף‪ ,‬עמ' ‪ .24-21‬אנג'מן־י חג'תיה‪ :‬תשכילאתי־י צד דהרה‬
‫(אגודת החג'תיה – [על אודות] הקמת [האגודה] הצבועה [מילולית דו־פרצופית)‪.‬‬
‫‪.http://mehrabeandishe.blogfa.com/post-42.aspx‬‬
‫‪ 80‬המזרח החדש כרך נא תשע"ב‬
‫‪#‬‬       ‫‪#‬‬            ‫‪#‬‬

‫התפתחות הסטודנטים בסמינרים‪ ,‬ראה בהמרת דת זו כישלון אישי‪ 45.‬בתחילת שנות‬
‫השבעים התרחבה האגודה לא רק ברחבי איראן אלא אף במדינות שכנות ובהן פקיסטן‬
‫והודו (שם חיים מיעוטים בהאים)‪ ,‬וזאת בהתאם להנחיות "ועדת החוץ" שלהם‪.‬‬
‫המוטיב שהוביל את האגודה לאגפיה היה‪ :‬יש להילחם במיעוט הבהאי ובהתפשטותו‬
‫במזרח התיכון‪ .‬מבחינתה‪ ,‬המיעוט הבהאי הוא איום של ממש על השיעה ועל בואו‬
‫של "האימאם הנעלם"‪" .‬ההנחיה" בדבר הבהאים שקיבל חלבי בחלום מ"האימאם‬
‫הנעלם" תורגמה לכך שהאימאם יבוא רק לאחר שבשלב ראשון ימוגרו הבהאים‬
‫מאיראן‪ ,‬ובשלב שני מכל מרכזיהם במזרח התיכון‪.‬‬
‫צמיחת האגודה באיראן‪ ,‬כאשר בסיס פעולתה הוא האיום הבהאי‪ ,‬לא עמדה בשום‬
‫יחס ל"איום הבהאי" בפועל‪ ,‬אם זה בנוכחותם במוסדות השלטון ואם במוקדי הכוח‬
‫הפוליטי והכלכלי במדינה‪ .‬חברי החג'תיה התפזרו אף בארגונים אסלאמיים אחרים‬
‫עם מטרה מובהקת להרחיב את מעגל השפעתם בחברה הדתית השיעית באיראן‪46.‬‬

‫חברי האגודה לא התנגדו לשלטון המלוכני וקיימו קשרים טובים עם בעלי תפקידים‬
‫בשלטון‪ ,‬מה שגרם לסאוא"כ לנהוג בהם במתינות‪ .‬בעת ההיא העיקרון של האגודה‬
‫היה התנגדות מהותית לבהאים ולכל מה שהם מייצגים‪ .‬מאחר שזו הייתה אגודה‬
‫פעילה‪ ,‬רבים הצטרפו אליה ונכחו בפגישות ובדרשות של מנהיגי הדת שלה‪ .‬ואולם‬
‫חשיבותה הפוליטית והאזרחית לא הייתה כמו זו של מפלגת התודה או של ארגונים‬
‫פוליטיים או מחתרתיים אחרים‪47.‬‬

‫פילוסופיה של תנועה אנטי־מהפכנית‬
‫אחד הרעיונות שניסתה החג'תיה לקדם נגע לתפיסת המציאות של הדור‪ .‬האם על‬
‫המאמין לקדם את בואו של המהדי או שמא עליו להמתין ולחכות לבואו? האם‬
‫החטאים הקיימים בדור ימנעו את המהדי מלבוא או יזרזו את בואו? ומה תפקידו של‬
‫איש הדת הבכיר בדור? האם מתפקידו לפעול למען השלמות הלאומית והדתית של‬
‫המדינה ולפעול נגד אויבי הדת והאסלאם?‬
‫בפורומים השונים ובמפגשים של התנועה הגיעו אנשי החג'תיה לתובנה שעליהם‬
‫להישאר מחוץ למסגרות הפוליטיות‪ ,‬שכן הם דגלו בשלב הזה בהפרדת הדת מהמדינה‪.‬‬
‫רבים מאנשי הדת שתמכו בח'ומיני והיו מן המנהיגים הראשונים של הרפובליקה‬

‫‪Mahmoud Sadri, "Hojjatiya," Ehsan Yarshater (ed.), Encyclopaedia Iranica, Vol. 12, 45‬‬
‫‪Fascicle 4, pp. 427-428‬‬
‫‪Ibid; Bill Samii, "Iran: Resurgence of Religio-Political Society Raises Concerns," 46‬‬
‫‪Radio Free Europe, Radio Library, July 11, 2006; Babak Ganji, "Iranian Strategy:‬‬
‫‪Factionalism and Leadership Politics," Conflict Studies Research Centre, Middle East‬‬
‫‪3‬־‪Series 07/06, Defence Academy of the United Kingdom, March 2007, pp. 2‬‬
‫‪Ahmad Ashraf, Ervand Abrahamian, "Bazaar and Mosque in Iran's Revolution", 47‬‬
‫‪Middle East Research and Information Project (MERIP), Mars-April 1983, p. 18‬‬
‫כהן אגודת החג'תיה ‪81‬‬
‫‪#‬‬              ‫‪#‬‬

‫האסלאמית‪ ,‬כגון מוחמד עלי רג'אא'י וסיד מוחמד חוסין בהשתי‪ 48,‬יצאו נגד החג'תיה‬
‫וראו בה "שוליים דתיים" שיצאו נגד המהפכה ותמכו בשאה‪ .‬אנשי התנועה המשיכו‬
‫במאבק בבהאים (אף־על־פי שהשאה עצמו קידם את זכויות הבהאים במדינה)‪ ,‬וליבו‬
‫מחלוקת בין שיעים לסונים וראו בסונים חתרנים הפועלים בחשאי ומובילים את‬
‫החזית האופוזיציונית למשטר ו"מסוכנים לחברה"‪.‬‬
‫חלבי כאידאולוג ראשי של החג'תיה‪ ,‬הגם שהיה איש דת‪ ,‬שלל את השימוש‬
‫בכלים פילוסופיים כדי להגיע לאמת או להכרה אלוהית‪ .‬מבחינתו‪ ,‬אין ביכולתו של‬
‫השכל האנושי להגיע לעובדות בדבר קיום האלוהי משום שהאמונה אינה יכולה‬
‫להתעסק במורכבות האל‪ .‬האל מבחינתו של חלבי "הוא מחוץ לשאלה הפילוסופית"‪.‬‬
‫הפילוסופים והמיסטיקנים אינם יכולים להגיע לרמת ההבנה וההכלה של המהות‬
‫האלוהית‪49.‬‬

‫אחד מרכיבי האידאולוגיה של החג'תיה היה נושא הציפייה או ההמתנה (אנתט'אר)‬
‫לבואו של "האימאם הנעלם"‪ 50.‬זהו למעשה אחד מעיקרי האמונה השיעית האומר‬
‫שעל המאמין השיעי לצפות ולחכות לגאולתו הממשמשת ובאה של "האימאם‬
‫הנעלם"‪ .‬לכאורה אין זה אידאל המיוחד לחג'תיה‪ ,‬אלא זו תפיסה מהותית בשיעה‬
‫שקיבלה משנה חשיבות באידאולוגיה החג'תית בתקופה שלפני המהפכה האסלאמית‪.‬‬
‫לעומת זאת היה ח'ומיני חסיד הזרם האצולי‪ ,‬האקטיביסטי‪ ,‬השואף לזרז את בואו של‬
‫"האימאם הנעלם" על־ידי ייסוד חברה דתית מתוקנת‪ ,‬חברה שבה אנשי הדת תופסים‬
‫מקום נכבד ומנהלים את החיים האזרחיים הדתיים של המדינה‪ ,‬שכן מבחינתם‪,‬‬
‫האסלאם הוא ציביליזציה ולכן הוא שולט בכל תחומי החיים‪ ,‬גם הפוליטיים‪.‬‬
‫החג'תיה מנגד לא ראתה בפוליטיקה את חזות הכול‪ ,‬שכן מבחינתה הפוליטיקה‬
‫היא עניין חילוני ולכן על אנשי הדת‪ ,‬בייחוד הבכירים שבהם‪ ,‬להדיר את רגליהם‬
‫מעיסוק בה‪ .‬באחד מסעיפי תקנון האגודה נאמר‪ ,‬שכל חברי האגודה מתחייבים בכתב‬
‫שלא לעסוק בפוליטיקה‪ 51.‬ייתכן שזה היה אילוץ מצד המשטר‪ ,‬אך נראה שהיסודות‬
‫הא־פוליטיים היו עמוקים בהווי ובאידאולוגיה של האגודה ברוחו של מייסדה השיח'‬
‫חלבי‪52.‬‬

‫האגודה בנתה את האידאולוגיה שלה כתזה עומדת בפני עצמה‪ ,‬וחבריה למרות‬
‫התנגדותם העקרונית לפילוסופיה ולמיסטיקה‪" ,‬חטאו" בעצמם בניהול רעיונות‬
‫פילוסופיים הבנויים על דיאלקטיקה‪ ,‬תזה–אנטי־תזה–סינתזה‪ 53.‬כל היסודות האלה‬

‫רג'אא'י היה ראש הממשלה הראשון ונשיאה השני של הרפובליקה האסלאמית‪ .‬סיד מוחמד‬            ‫‪48‬‬
‫חוסין בהשתי היה ראש מערכת המשפט בימיה הראשונים של הרפובליקה האסלאמית –‬
‫האופוזיציה האיראנית‪.‬‬
‫ִ‬    ‫שניהם נרצחו בפעולות טרור של‬
‫"אנג'מן־י חג'תיה‪ :‬תשכילאתי־י צד דהרה" (אגודת החג'תיה – [אודות] הקמת [האגודה]‬          ‫‪49‬‬
‫הצבועה [מילולית‪ :‬דו־פרצופי)‪http://mehrabeandishe.blogfa.com/post-42.aspx .‬‬
‫באקי‪ ,‬דר שנאח'ת חזב־י קאעדין‪ ,‬עמ' ‪.194‬‬   ‫‪50‬‬
‫חזב־י קאעדין אסאסנאמה – תקנון מפלגת היושבים (המצפים‪ ,‬החג'תיה)‪.‬‬      ‫‪51‬‬
‫יש דמיון בין ההתייחסות הבהאית והחג'תית לנושא האיסור לעסוק בפוליטיקה‪ ,‬אך במסגרת‬        ‫‪52‬‬
‫זו של המאמר לא אדון בנושא‪ ,‬שכן אין המאמר משווה בין הדת הבהאית לעקרונות החג'תיה‪.‬‬
‫באקי‪ ,‬דר שנאח'ת חזב־י קאעדין‪ ,‬עמ' ‪.196-194‬‬    ‫‪53‬‬
‫‪ 82‬המזרח החדש כרך נא תשע"ב‬
‫‪#‬‬      ‫‪#‬‬           ‫‪#‬‬

‫עזרו לשיח' חלבי לבנות רעיון של הצגת השאלות הפילוסופיות ככאלה שאין בהן‬
‫דיון ולכאורה אין בהן סתירה‪ .‬כלומר‪ ,‬חלבי מקבל את הדברים האלוהיים כמובנים‬
‫מאליהם בלי שאיפה לחקור את היבטיהם הפילוסופיים והרוחניים‪ ,‬כי בעיניו האידאל‬
‫אינו בהצגת שאלות ופתרונן אלא באמונה מוחלטת בכתבי הקודש וביסודות הדתיים‬
‫שהורישה השיעה לדורות הבאים‪ .‬לדעתו‪ ,‬כל שאלה היא למעשה ערעור על אמונה‪.‬‬
‫המציאות הקוסמית והקיום האנושי בכדור הארץ הם עובדה ואין להסבירם‬
‫במושגים של אמונה‪ .‬חקירת התהליכים לא תביא לידי עצירתם או להשתתפות האדם‬
‫ב"מעשה מרכבה" או בהתערבות בתהליכים הלא מוסברים של האל עלי אדמות‪.‬‬
‫לדעת השיח' חלבי העולם צריך להתנהג כפי שהבורא יצר אותו‪ ,‬והאדם צריך לנהוג‬
‫על־פי אמות המידה הרוחניות של הדת‪ .‬ומכאן‪ ,‬עד כמה האדם הוא אחראי אישי‬
‫להתפתחות החברתית? האם הוא פועל על־פי קנה מידה אישי? האם הוא חלק‬
‫מחברה ואז אחריותו היא חלקית‪ ,‬אם בכלל?‬
‫מכאן הסיקו מתנגדיה שהחג'תיה חרתה על דגלה את קידום השחיתות והעוול‬
‫החברתי כדי לזרז את בואו של המהדי‪ ,‬שכן מטרת בואו היא לתקן את העולם המושחת‬
‫ולהשליט סדר דתי שיעי על כל יושבי תבל‪ .‬מסקנה זו יכולה להיות מובנת נוכח אי־‬
‫רצונה של החג'תיה להיות מעורבת חברתית במובן של השתתפות בפוליטיקה‪ ,‬ומכאן‬
‫לכאורה שאין היא רואה את עצמה חלק מהחברה‪ ,‬אלא קבוצה שכל פרט בה אמור‬
‫לתקן את עצמו וכך לתקן את החברה‪ .‬בעיני ח'ומיני ותומכיו‪ ,‬הרעיון של הטלת‬
‫האחריות על הפרט הוא מוטעה ביסודו כי הפרט אינו מסוגל לפעול בהתאם לצווי‬
‫הדת בלי שמורי דרך דתיים יכווינו את דרכו הדתית ויצהירו על חובותיו וזכויותיו‬
‫הדתיות והחברתיות‪ .‬בעיני החג'תיה החברה (או המשטר כמייצג של החברה) מלאה‬
‫מומים ומפתחת שחיתות ואכזריות כלפי החלקים החלשים שבה‪ .‬החג'תיה לא ראתה‬
‫את עצמה אחראית ליצירת אותם מומים ולא אחראית לתיקונם‪ .‬מבחינתה זהו‬
‫תפקידו של המהדי‪ ,‬לא של איש הדת‪ ,‬גדול ככל שיהיה‪54.‬‬

‫מכאן נמצאנו למדים שהסכסוך המופגן בין שתי האסכולות ערב המהפכה‪,‬‬
‫בין זו של ח'ומיני ותומכיו לבין זו של השיח' חלבי‪ ,‬היה עקרוני מטבעו‪ .‬עצם אי־‬
‫ההשתתפות בתהליכים החברתיים הובילה את החג'תיה להדיר את רגליה מתיקונים‬
‫חברתיים הכרחיים‪ ,‬לפחות על־פי התפיסה הח'ומיניסטית‪ .‬תפיסת ח'ומיני בדבר‬
‫תיקון העוולות האנושיות‪ ,‬בין אדם לחברו ובין אדם למקום‪ ,‬על־פי הצו ההלכתי‬
‫בקוראן ובחדית' כפי שהוא מבין זאת וכפי שביקש ליישם‪ ,‬גרם לחג'תיה להיות מודרת‬
‫(מבחירה) מכמה וכמה פעולות חברתיות‪ ,‬שלטענתה חברה אסלאמית שיעית אינה‬
‫יכולה לכאורה לפעול על־פיהם מאחר שזמן המהדי טרם הגיע‪ .‬עניין אחר שאנשי‬
‫ח'ומיני טרחו להזכיר הוא‪ ,‬שהחג'תיה לא תמכה בג'יהאד וברעיון הלוחמני שלו‪ .‬בעוד‬
‫החג'תיה ראתה במושג ג'יהאד אידאל דיאלקטי רוחני‪ ,‬שעל־פיו האדם צריך לפתח את‬

‫‪ 54‬שם‪.‬‬
‫כהן אגודת החג'תיה ‪83‬‬
‫‪#‬‬              ‫‪#‬‬

‫עצמו שכלית ורוחנית (במובן הטהור של המילה ג'יהאד כהשתדלות וכמאמץ)‪ ,‬ולא‬
‫כצורה לוחמנית העלולה להוביל לפגיעה בחפים מפשע‪55.‬‬

‫החג'תיה לא חידשה בהרבה בתפיסתה את נושא הג'יהאד‪ ,‬שכן היא רק הדגישה‬
‫עיקרון שיעי ישן בנושא הזה‪ .‬מולא מוחמד באקר בן מוחמד תקי בן מקסוד‪ ,‬הידוע‬
‫בכינויו מולא מג'ליסי‪ ,‬כתב באוסף החדית' שלו בחאר אל־אנואר (אוקיינוסים של‬
‫אורות)‪" :‬ולא ג'יהאד אלא מע אל־אמאם" [= אין ג'יהאד בלא האימאם]‪ ,‬ואת זה הוא‬
‫לומד מפסוק בקוראן‪" :‬ובכופרים ביד קשה‪ ,‬ויקומו להיאבק למען אלוהים"‪ 56.‬או‬
‫כדברי מקור אחר‪" :‬דר זמאן – ע'יבת ג'יהאדי ניסת" [בזמן הזה – הג'יהאד אסור]‪57.‬‬
‫מכל מקום‪ ,‬רק במאה התשע־עשרה התירו אנשי דת שיעיים את "הג'יהאד ההגנתי"‪58.‬‬

‫"המאבק המזוין" לגרסת החג'תיה הוא מיותר‪ ,‬והיא שאפה לא להילחם במשטר‬
‫השאה‪ .‬גם חסידיו של ח'ומיני ערב המהפכה לא בהכרח שלחו ידם ב"מאבק המזוין"‪,‬‬
‫אך לאחר הפלת השאה נטו לאחוז במוקדי הכוח במדינה‪ .‬אנשי החג'תיה הוכיחו את‬
‫יכולתם להתמזג במוסדות החדשים לאחר המהפכה‪ ,‬למרות נטייתם לשלול מלכתחילה‬
‫את השלטון הדתי‪ .‬זאת עשו הן בחדירתם למוסדות הכוח‪ ,‬כגון המשטרה ומשמרות‬
‫המהפכה‪ ,‬והן בהתגייסותם למלחמת איראן־עיראק‪ .‬מכאן שפרשנות המושג ג'יהאד‬
‫אליבא דח'ומיני ותומכיו הוא כנראה במובן הרחב של עידוד הפרט והחברה השיעית‬
‫לנוע במעגלים חיצוניים לתקן את העולם ולכבוש יעדים נרחבים מעבר למסגרות‬
‫הקיימות‪ ,‬ולהחיל את האסלאם על העולם‪ ,‬ובשלב הראשון – על החלק האסלאמי‬
‫של אותו עולם‪.‬‬
‫תפיסת החג'תיה בעניין דלעיל שוב נלמדת מעצם התייחסותה למהות של הציפייה‬
‫למהדי ולנגזרות הדתיות והחברתיות‪ ,‬האזוריות והעולמיות‪ ,‬הפרטיות והקולקטיביות‬
‫של הופעתו‪ .‬המושג ג'יהאד מבחינתה הוא סוג של אילוץ דתי הכופה על הפרט ועל‬
‫הקהילה כאחד לצאת נגד האמונה השיעית בכל ההקשר של ההמתנה לבואו המיוחל‬
‫של המהדי‪ .‬ח'ומיני הרחיב את העיקרון השיעי של הג'יהאד עד רמת השהידיות־‬
‫מרטיריות והמאבק עד המוות למען המדינה ולמען התכלית והאידאל שהמדינה‬
‫האסלאמית בראשותו מייצגת‪ .‬אנשי החג'תיה הוציאו מספריהם ומהרצאותיהם את כל‬
‫הפסוקים או התכנים שעוסקים במושג ג'יהאד או במות קדושים‪ .‬לדעתם אין משהו‬
‫שכרגע שווה למות למענו‪ ,‬לבטח לא למען אדם המייצג את הדעה ההפוכה משלהם‬
‫בכל הנוגע לתפיסת הרעיון המשיחי או לאופייה של המדינה השיעית בהנהגת המהדי‬
‫או מי מטעמו – אנשי הדת‪59.‬‬

‫‪ 55‬יש דמיון לדת הבהאית (ואף לאחמדית) בהתייחסות לג'יהאד האישי (עבודה על המידות)‬
‫ולא "מלחמת הקודש" להגנת האסלאם ושטחי דאר אל־אסלאם‪.‬‬
‫‪ 56‬קוראן‪ ,‬סורת אל־מאידה (‪ ,)5‬פסוק ‪ ;54‬מג'יד אל־ח'ליפה‪ ,‬ע'ראא'ב פקהיה ענד של־שיעה אל‬
‫אמאמיה‪ ,‬עמ' ‪ ,44‬באתר‪http://www.dr-majeed.net :‬‬
‫‪Mohammad Ali Amir-Moezzi, "Une absence remplie de présences. Herméneutiques 57‬‬
‫‪de l'occultation chez les Shaykhiyya (Aspects de l'imamologie duodécimaine VII)",‬‬
‫‪Bulletin of the School of Oriental and African Studies 64/1 (2001), p. 8‬‬
‫‪Momen, Introduction to Shi'i Islam, pp. 179-180 58‬‬
‫‪ 59‬באקי‪ ,‬דר שנאח'ת חזב־י קאעדין‪ ,‬עמ' ‪.194‬‬
‫‪ 84‬המזרח החדש כרך נא תשע"ב‬
‫‪#‬‬     ‫‪#‬‬           ‫‪#‬‬

‫המאבק עתיק היומין בין השיעה לסונה תפס את מקומו גם באידאולוגיה של‬
‫החג'תיה המקפידה לשמור על מרחק ראוי מן החלק הסוני של האסלאם‪ .‬לגרסת‬
‫החג'תיה‪ ,‬כל חיבור עם הסונים הוא מנוגד לתפיסה הקלאסית‪ .‬תומכי ח'ומיני‬
‫מקפידים להאשים את אנשי החג'תיה גם בשנאה לסונים (כאילו שהם עצמם לא‬
‫גדלו בקהילה השיעית המסורתית הרואה בסונה מקור כל צרותיהם)‪ .‬ההתחסדות של‬
‫תומכי ח'ומיני נבעה כנראה מהגישה שביקש ח'ומיני ליישם לאחר עליית הרפובליקה‬
‫האסלאמית‪ ,‬ברצונו למסד ולחדש את קשריה של איראן עם העולם הערבי‪ ,‬שדווקא‬
‫השאה החילוני הקפיד להתרחק ממנו‪.‬‬
‫מובן שתומכי ח'ומיני הציגו מצג שווא ולפיו החג'תיה בגישתה הקלאסית פוגעת‬
‫באחדות האסלאמית‪ ,‬כאילו שהייתה אחדות כזאת בעבר ויש להחזיר עטרה ליושנה‪.‬‬
‫החג'תיה בתפיסתה את הפוליטיקה ובגישת הציפייה לבואו של המהדי‪ ,‬גם ביקשה‬
‫לשמר את הזהות השיעית ההיסטורית שמשמעה שנאה לעולם הסוני‪ .‬התדמית‬
‫שנוצרה בעיני תומכי ח'ומיני הייתה‪ ,‬שהחגת'יה מייצגת את השיעה הרדיקלית‬
‫ומייצגת מגמה רעה באסלאם השיעי של שנאה כלפי "אחיהם" הסונים‪ 60.‬לחג'תיה‬
‫היו חוברות רבות שבהן הציגה את מטרותיה עד שובו של "האימאם הנעלם"‪ .‬בתקנון‬
‫שלה‪ ,‬שפורסם ערב המהפכה האסלאמית‪ ,‬נאמר‪:‬‬
‫עד הופעת הוד מעלתו של מנהיג (מדריך) [הדור]‪ ...‬תפקיד הפעילויות‬
‫המדעיות‪ ,‬הלימוד‪[ ,‬הן] טובת הציבור‪ ,‬החזון שנוסד [הוא] לחינוך גבוה‬
‫[של האוכלוסייה להכרת] האסלאם והדת השיעית הג'עפרית‪ ,‬כדי לטפח את‬
‫הכישרון ואת תרבות האנשים המתאימים והאדוקים באמונה הדתית‪ ,‬ולשפר‬
‫את הדרכים הגשמיות והרוחניות [של] הציבור‪ .‬מטרות התנועה הן עד זמן‬
‫הופעת הוד מעלתו‪ ...‬אימאם הדור‪ ...‬אולם תכניותינו [ייושמו] בהתאם‬
‫לצורכי הזמן והנחיצות הציבורית‪ ,‬על יסוד הגנת המטרות הכלליות‪...‬‬
‫[וכן] הפצת [תעמולת] דת האסלאם והמד'הב הג'עפרי והגנה מדעית עליהם‬
‫בהתחשב בנסיבות הזמן‪61.‬‬

‫החג'תיה והמהפכה האסלאמית‬
‫עם פריחת המפלגות והתנועות הפוליטיות לאחר המהפכה האסלאמית פרחה גם‬
‫החג'תיה‪ .‬בשלב זה החליט השיח' חלבי על ערביזציה של השם המקורי של האגודה‬
‫למשמעות של "התומכים וההולכים אחרי המהדי"‪ .‬לכאורה השינוי אינו משמעותי‬
‫והוא נועד להתריס כלפי שני אויבים‪ ,‬ישן וחדש‪ .‬האויב הראשון הוא הבהאים‪,‬‬
‫וכלפיהם שם זה מייצג את התומכים האמיתיים של המהדי‪ ,‬קרי חסידי החג'תיה ולא‬
‫הבהאים‪ .‬וכן ההתרסה היא כלפי האויב החדש‪ ,‬ח'ומיני‪ ,‬שעם המהפכה כונה אימאם‬
‫או "סגן האימאם" (נאיב־י אמאם)‪.‬‬

‫‪ 60‬שם‪.‬‬
‫‪ 61‬ראו הציטוט המלא‪ ,‬שם‪ ,‬עמ' ‪.38‬‬
‫כהן אגודת החג'תיה ‪85‬‬
‫‪#‬‬              ‫‪#‬‬

‫כחסיד הגישה הסתגלנית ומתנגד לדוחקי הקץ (ההפך מתפיסתו של ח'ומיני)‬
‫האמין חלבי שהמהדי ישוב כאשר יהיה העולם רווי בעוול ובחוסר צדק ובריקבון‬
‫מוסרי‪ 62,‬שכן מטרת חזרתו היא השיקום המוסרי של העולם והצעדת השיעה‬
‫לשליטה בעולם באופן תאולוגי ומעשי‪ 63.‬בשעה שח'ומיני מכונה אימאם או סגן‬
‫האימאם נוצר פער בין מלכות שמים עלי אדמות נוסח ח'ומיני‪ 64,‬לבין התפיסה‬
‫הקלאסית של החג'תיה כפי שתוארה לעיל‪.‬‬
‫עם המהפכה האסלאמית בשנת ‪ 1979‬עדיין לא בשלו התנאים המחייבים את‬
‫שובו של המהדי‪ ,‬ומכאן שאין לחג'תיה שום עניין ביצירת חברה אסלאמית על־ידי‬
‫השתתפות בפוליטיקה‪ .‬לטענתם‪ ,‬זהו תפקידו של המהדי לעצב את החברה לחברה‬
‫אסלאמית‪ ,‬וזה יקרה רק עם בואו‪ 65.‬מכאן נובע‪ ,‬שח'ומיני ותפיסתו הפוליטית של‬
‫שיעיזציה של הפוליטיקה (ולאית־י פקיה) אינה רק שגויה‪ ,‬אלא גם מעכבת את בואו‬
‫של המהדי‪ .‬בניגוד לתפיסה זו האמין ח'ומיני‪ ,‬שממשלה אסלאמית לגיטימית תוכל‬
‫להיווסד ולהיות לגיטימית רק בהנהגת אנשי הדת ובראשם מנהיג רוחני שיעצב את‬
‫התכנים הרוחניים של הממשלה‪.‬‬
‫בשנה הראשונה של המהפכה‪ ,‬בטרם התקיימו הבחירות הראשונות לנשיאות‬
‫ולמג'לס (פרלמנט)‪ ,‬התנגדו אנשי החג'תיה לרעיון הוליאת־י פקיה שטווה ח'ומיני וביקש‬
‫ליישמו‪ .‬הם היו המאמינים הקשוחים בשיעה האורתודוקסית‪ ,‬ולפיה על הממשלה‬
‫האסלאמית‪ ,‬גם בראשותו ובהנהגתו של ח'ומיני או מי מתומכיו‪ ,‬להמתין לשובו‬
‫של "האימאם הנעלם" (הגישה הסתגלנית)‪ .‬לדאבונם‪ ,‬המציאות הפוליטית החדשה‪,‬‬
‫והחשש שמא השמאל על גופיו השונים או חלילה גורמים בהאים יאחזו בשלטון‪ ,‬אילצו‬
‫אותם להשלים עם המציאות הפוליטית שכפה ח'ומיני‪ ,‬דהיינו תמיכה בוליאת־י פקיה‪,‬‬
‫שמשמעה תמיכתה בח'ומיני ובמפלגתו‪ .‬בדצמבר ‪ ,1979‬לאחר שח'ומיני אישר את‬
‫טיוטת החוקה האסלאמית החדשה‪ ,‬תמכו בה אנשי החג'תיה במשאל העם שהתקיים‬
‫באותו החודש‪ .‬הם עשו זאת במורת רוח אך בציות גמור למנהיגם מחמוד חלבי‪66.‬‬

‫בתמורה לכך‪ ,‬כמה מחברי האגודה‪ ,‬שהיו גם חברי ה־‪Islamic Republican( IRPI‬‬
‫‪ – Party of Iran‬המפלגה הרפובליקנית האסלאמית של איראן)‪ ,‬זכו להיות חברי מג'לס‬
‫וחברי קבינט‪ ,‬מה שלכאורה יכול לסייע בידי החג'תיה‪ ,‬אך למעשה לא צמחה מזה‬
‫תועלת לאגודה‪ ,‬ואף היה לה לרועץ‪.‬‬

‫‪Fischer, "Repetitions in the Iranian Revolution", p. 128 62‬‬
‫‪ 63‬לפי גישה אחת‪ ,‬המהדי יבוא כאשר המצב יהיה קשה‪ ,‬ותפיסה אחרת גרסה‪ ,‬שיש לגרום תוהו‬
‫ובוהו במכוון כדי להחיש את בואו‪.‬‬
‫‪Vali Nasr, The Shia Revival: How Conflicts within Islam Will Shape the Future, New 64‬‬
‫‪York 2007, p. 133‬‬
‫‪Naji, Ahmadinejad, p. 15; Mehdi Moslem, Factional politics in Post-Khomeini Iran, 65‬‬
‫‪Syracuse, New York 2002, p. 59‬‬
‫‪Moin, Khomeini, pp. 254-256 66‬‬
‫‪ 86‬המזרח החדש כרך נא תשע"ב‬
‫‪#‬‬       ‫‪#‬‬             ‫‪#‬‬

‫ח'ומיני וחלבי‪ :‬יריבות "המאורות הגדולים"‬
‫מאבקים בין אידאולוגיות ורעיונות דתיים אינם נטולים מאבקי אגו‪ ,‬יוקרה וכבוד‪.‬‬
‫גדולתם של מנהיגים והוגי דעות‪ ,‬מטיפים ואנשי רוח נובעת מכוח אישיותם ומכוח‬
‫הוצאת התורה שלהם ורעיונותיהם מהכוח אל הפועל‪ ,‬מן התאוריה אל המעשה‬
‫ומחזון למציאות‪ .‬אותם הוגים ואנשי רוח אינם פועלים בריק או במעבדה‪ ,‬המציאות‬
‫החברתית היא כר הפעולה שלהם ולמעשה אף שדה הקרב והמלחמה על רעיונותיהם‪.‬‬
‫במציאות החברתית‪ ,‬הפוליטית והדתית באיראן‪ ,‬ח'ומיני וחלבי מייצגים שתי‬
‫דעות קוטביות‪ ,‬שהשיעי המצוי והלא מלומד לא יבחין בדקויותיהן‪ .‬בעיניו הוצאת‬
‫התאוריה מהכוח אל הפועל היא שתעניק למנהיג הדתי את תמיכתו‪ .‬המאמין לא‬
‫ימתין לקיום התאוריה‪ ,‬אך יטה את תמיכתו בהתאם לסיכויים האפשריים שכל צד‬
‫מעניק לשיטתו‪.‬‬
‫לאחר שהשאה אסר את פעילות אגודת החג'תיה מאילוציו הפוליטיים ובלחץ‬
‫בינלאומי‪ ,‬חזר השיח' חלבי לאנונימיות‪ .‬האגודה שלו לא חדלה מלהתקיים‪ ,‬אך לא‬
‫ניכרה השפעתו בחוגים הפוליטיים‪ ,‬וכך גם לא בתודעה החברתית והדתית‪ .‬במצב‬
‫זה נוצר ואקום תודעתי־דתי לעשור של ‪ ,1963-1953‬עד בואו של ח'ומיני‪ ,‬שבתוקף‬
‫הנסיבות ניצב במרכז התודעה החברתית והדתית באיראן אף שידיעותיו הדתיות לא‬
‫היו גדולות מאלו של השיח' הוותיק חלבי‪ .‬עד המהפכה צבר ח'ומיני רבבות תומכים‬
‫שהיו מוכנים להקריב את חייהם למענו‪ .‬לעומתו צבר חלבי לא הרבה מעל עשרת‬
‫אלפים שיכלו להיקרא בפה מלא תומכי החג'תיה‪ 67.‬מכל מקום‪ ,‬תומכי חלבי לא היו‬
‫רק מדלת העם‪ ,‬אלא היו ברובם הגדול אנשי דת מדרג נמוך־בינוני‪ ,‬ואף בכירים‬
‫שהשיח' חלבי טיפח במשך שנים‪ .‬עד המהפכה האסלאמית בשנת ‪ 1979‬היו בטהראן‬
‫לבדה כשלוש מאות ארגונים דתיים‪ ,‬שרובם המכריע נשלטו בידי החג'תיה‪ .‬ארגונים‬
‫אלה‪ ,‬בצד היותם ארגוני סעד וצדקה‪ ,‬סיפקו מורים ודוברים דתיים לפגישות דתיות‬
‫עם צעירי טהראן שבעקבות "המהפכה הלבנה" של השאה היו כחומר ביד היוצר‬
‫לתעמולה אנטי־מלוכנית‪ .‬חלק מתעמולה זו היה שינון של דברי ח'ומיני על השתנות‬
‫השיעה וצורכי החברה והתאמת השיעה לצרכים אלו‪ .‬המטרה הייתה להוכיח לצעירים‬
‫שהשיעה מייצגת חדשנות‪ ,‬והיא נכונה לרוח התקופה ורק באמצעותה אפשר לתקן‬
‫את החברה‪ 68.‬כוחם והשפעתם של אנשי הדת על הצעירים שלימים הובילו את‬
‫המהפכה ויצרו את "משמרות המהפכה"‪ ,‬היה גדול ומכריע‪.‬‬
‫חלבי לא אהד את ח'ומיני‪ ,‬את כוחו העולה ואת הפרשנות מרחיקת הלכת על‬
‫השיעה שהציע‪ .‬ובכל זאת הוא הצטרף לקריאות האנטי־מלוכניות‪ ,‬בייחוד כאשר נגע‬
‫הדבר לקידום החברתי שהציע השאה לבהאים‪ ,‬ולא כמו שטענו תומכי ח'ומיני לאחר‬
‫המהפכה‪ ,‬שאנשי החג'תיה תמכו בשאה‪69.‬‬

‫‪Amir Taheri, The Spirit of Allah, London 1985, p. 191 67‬‬
‫‪Joanna De Groot, Religion, Culture and Politics in Iran, from the Qajars to Khomeini, 68‬‬
‫‪London 2007, p. 58‬‬
‫‪Taheri, The Spirit of Allah, p. 192 69‬‬
‫כהן אגודת החג'תיה ‪87‬‬
‫‪#‬‬              ‫‪#‬‬

‫לאחר המהפכה התחזק כוחה של החג'תיה משום שניתנה הרשות להיפרע מאויביה‬
‫הוותיקים – הבהאים‪ .‬בהיותה האגודה היחידה עם שדרת תומכים רחבה בכל רחבי‬
‫איראן‪ ,‬ולא רק בערים הגדולות‪ ,‬יכלה החג'תיה להבטיח לחבריה עמדות בכירות‬
‫במנהל הציבורי ובפרלמנט המתגבש‪ .‬היותה אגודה המאורגנת היטב הביא את חבריה‬
‫להשתלב מהר בתקוות הפוליטיות שאחזו את המפלגות הרבות לאחר הפלת המלוכה‬
‫הפהלוית‪ .‬החג'תיה ביקשה למצוא את מקומה בפוליטיקה החדשה על אף גישתה‬
‫הסתגלנית‪ .‬במציאות החדשה‪ ,‬שבה אנשי הדת שולטים ולא רק מייעצים‪ ,‬עלתה‬
‫השאלה‪ ,‬האם על אנשי החג'תיה להמתין בצד או לקחת חלק דומיננטי בפעילות‬
‫הפוליטית (על־פי הגישה הח'ומיניסטית)? שלא כמו ח'ומיני‪ ,‬מנהיג התנועה מחמוד‬
‫חלבי שמר על אנונימיות ולא נראה בציבור‪ ,‬ומביתו בדרום טהראן ניהל את השפעתו‬
‫בתומכיו‪ .‬מכל מקום‪ ,‬חלבי ותומכיו יצאו נגד כינוי ח'ומיני בתואר אימאם או אפילו‬
‫"עוצר" של "האימאם הנעלם"‪70.‬‬

‫ה ַמ ְּכ ַּת ִּבים (‪( )Maktabis‬תומכי "קו האימאם" – ח'ט־י אימאם) והחג'תיה הן שתי‬
‫הקבוצות העיקריות במחנה הדתי שנלחמו על מקומן בעיצוב המהפכה‪ .‬נוסף על‬
‫ויכוחים "רוחניים"‪ ,‬היו ויכוחים על עניינים ארציים‪ ,‬כגון הרפורמה האגררית והיחס‬
‫בין הבעלים לבין שוכרי האדמות‪ .‬כן‪ ,‬היה מאבק ביניהם על שליטה במשמרות‬
‫המהפכה‪ ,‬בצבא‪ ,‬בארגונים הדתיים ואף על עניינים כמו הגבלת חופש הביטוי‪.‬‬
‫במדיניות החוץ נחלקו בכל הנוגע ליחסי איראן עם ארצות הברית‪ ,‬ברית המועצות‬
‫ומדינות העולם השלישי‪ ,‬על "ייצוא המהפכה" ומתן עזרה למהפכות מתגלגלות‪,‬‬
‫על המלחמה עם עיראק (החג'תיה צידדה בסיום המלחמה עם עיראק כדי להגיע‬
‫לשלום)‪ 71‬ועל היחסים עם מדינות המפרץ‪72.‬‬

‫אחד הוויכוחים המרתקים בין ה ַמ ְּכ ַּת ִּבים לחג'תיה היה על מהות שליטתו של הואלי‬
‫(‪ ,)Vali‬או המנהיג הרוחני‪ .‬המכתבים דוגלים בשיטת הולאית־י פקיה‪ ,‬ולפיה מנהיג‬
‫דתי אחד צריך לעמוד בראש המדינה ולהנהיגה בלא הפרדת דת ומדינה‪ .‬עליונותו‬
‫הדתית חשובה לא פחות מעליונותו הפוליטית‪ .‬לעומת זאת טענה החג'תיה לשליטה‬
‫משותפת‪ ,‬ולא של איש אחד‪ ,‬גדול ככל שיהיה‪ .‬הגישה החג'תית הייתה שהשיעה צריכה‬
‫להוביל את הפוליטיקה (כפי שהיה בתקופה הקאג'ארית)‪ ,‬אך אפשר שהממשלה תהיה‬
‫חילונית‪73.‬‬

‫החג'תיה התנגדה להתערבות אנשי הדת ב"חיים החילוניים" של המדינה‪ ,‬ואלה‬
‫אמורים להנהיג דתית ולא להיות אנשי ביצוע פוליטיים‪ 74.‬אנשיה אף התנגדו למינוי‬

‫‪Ibid, p. 285‬‬   ‫‪70‬‬
‫"‪Godfrey Jansen, "Iran's Divided Mullahs Pursue a Zigzag Path on Internal Reform,‬‬      ‫‪71‬‬
‫‪Los Angeles Times, September 16, 1984, p. E2‬‬
‫‪BBC, Free Voice of Iran, ME/7371/A/1, June 28, 1983‬‬      ‫‪72‬‬
‫‪Geoffrey Godsell, "Resolution of Iran's Power Struggle Hinges on Outcome of Iran-‬‬      ‫‪73‬‬
‫‪Iraq War," The Christian Science Monitor, May 12, 1982, p. 7‬‬
‫‪Claude van England, "Khomeini shifts to political sidelines," The Christian Science‬‬    ‫‪74‬‬
‫‪Monitor, September 4, 1984, p. 13; Moslem, Factional Politics, pp. 59-60‬‬
‫‪ 88‬המזרח החדש כרך נא תשע"ב‬
‫‪#‬‬      ‫‪#‬‬             ‫‪#‬‬

‫יורש בודד לח'ומיני מאחר שהם ממתנגדי העיקרון של ולאית־י פקיה‪ 75.‬אמנם הם‬
‫תמכו במדינה אסלאמית‪ ,‬אבל בשלב הזה לא עודדו את "ייצוא המהפכה"‪ ,‬לעומת‬
‫"קו האימאם" שעודד אותה‪ .‬מכל מקום‪ ,‬לדברי דיפלומטים זרים‪ ,‬המאבק בין שתי‬
‫התנועות לא היה בו כדי לסכן את יציבותה של איראן המהפכנית‪ ,‬בניגוד להערכת‬
‫ח'ומיני שחשש מהחג'תיה והדיר את רגליה ממוסדות השלטון כדי למנוע אפשרות‬
‫שזו תחולל הפיכה פנימית או תחליש את עוצמת המהפכה האסלאמית‪76 .‬‬
‫הנחה שרווחה בשנותיה הראשונות של הרפובליקה האסלאמית הייתה‪ ,‬שהמשטר‬
‫הוא מעין תחנת ביניים עד בואו של "האימאם הנעלם"‪ .‬המימוש הדתי של הרפובליקה‬
‫עדיין לא מוצה משום ש"האימאם הנעלם" טרם שב‪ .‬בינתיים‪ ,‬תפקידה של הרפובליקה‬
‫להנחיל את הדת ולהוציא ממנה גורמים אנטי־דתיים‪ 77.‬מעבר לכך‪ ,‬החג'תיה דחתה‬
‫כאמור את הולאית־י פקיה ואנשיה טענו שעל אנשי הדת‪ ,‬בייחוד הבכירים שבהם‪,‬‬
‫להדיר את רגליהם מהפוליטיקה המאוסה‪ .‬לעומת זאת‪ ,‬חברי חג'תיה שהצטרפו למעגל‬
‫הפוליטי‪ ,‬כנראה במסווה של מתונים‪ ,‬יישמו בלי פשרות ובנוקשות את הצו ההלכתי‬
‫הדתי‪ 78.‬מאז קיץ ‪ 1981‬הלך וגדל כוחה היחסי של החג'תיה‪ .‬יש מי שטענו כי חברי‬
‫החג'תיה הם כשליש לפחות מחברי המג'לס‪ ,‬וכי שיעורם דומה בוועדות ובמשרדי‬
‫הממשלה‪79.‬‬

‫אנשי החג'תיה (שהיו החלק הקיצוני במפלגת השלטון [‪ ,)]IRPI‬סברו שנושא‬
‫המועצות הדתיות (שורא) בתוך ארגוני העובדים‪ ,‬וכל הנוגע ליחסי עבודה־מדינה־הון‬
‫אינו שייך לאסלאם‪ .‬לדידם‪ ,‬הכוח בא מהאל דרך האימאם המשמש מתווך‪ ,‬ובהיעדרו‪,‬‬
‫דרך מתווך משני כמו "סגן האימאם"‪ ,‬ולכן המועצות הללו הן שיטה לא־אסלאמית‪.‬‬
‫שר העבודה בתחילת שנות השמונים אחמד תוכלי (‪ ,)Tavakoli‬שהיה חסיד החג'תיה‪,‬‬
‫טען‪" :‬האסלאם [השיעי] לא מכיר במערכת של השורא‪ .‬באסלאם הממשלה שייכת‬
‫לאללה‪ ,‬לנביאים ולאימאמים‪ ,‬ובהיעדרם‪ ,‬לממלא מקום האימאם (נאיב)"‪ 80.‬בשנת‬
‫‪ 1981‬הוא אסר להקים מועצות דתיות חדשות למשך שנה‪ ,‬אך האיסור בוטל עקב‬
‫מחאה של העובדים‪ .‬במקרה של המועצות הדתיות גם ח'ומיני תמך בשיטה של‬
‫החג'תיה‪81.‬‬

‫‪Jansen, "Iran's Divided Mullahs Pursue", p. E2; Moslem, Factional Politics, pp. 127, 75‬‬
‫‪269‬‬
‫‪Youssef M. Ibrahim, "Piety and Power; Iran's Clerics Tighten Grip by Instilling Islam 76‬‬
‫‪in Every Detail of Life," The Wall Street Journal, December 1, 1982, p. 1‬‬
‫‪ 77‬בדיוק מה שביקשו אנשי הדת של שנות הארבעים לעשות באיראן‪ .‬להרחבה ראו מאמרו של‬
‫תוכלי‪.Tavakoli-Targhi, "Anti-Baha'ism and Islamism in Iran" :‬‬
‫‪John Kifner, "Khomeini Faction Challenged by More Conservative Group," The New 78‬‬
‫‪York Times, April 13, 1982, p. A1‬‬
‫‪Jonathan C. Randal, "Iran's Clergy Divided By Succession Battle," The Washington 79‬‬
‫‪Post, April 16, 1982, p. A20‬‬
‫‪Assef Bayat, "Workers' Control after the Revolution," Middle East Research and 80‬‬
‫‪Information Project (MERIP), March-April 1983, p. 20‬‬
‫‪Assef Bayat, Workers and Revolution in Iran, London 1987, p. 156; Assef Bayat, 81‬‬
‫‪"Labor and Democracy in Post-Revolutionary Iran", Hooshang Amirahmadi,‬‬
‫‪Manoucher Parvin (eds.), Post-Revolutionary Iran, London 1988, p. 51‬‬
‫כהן אגודת החג'תיה ‪89‬‬
‫‪#‬‬              ‫‪#‬‬

‫בריאיון לעיתון אטלאעאת במאי ‪ ,1983‬חזר תוכלי על דעתו (וכנראה גם דעת‬
‫החג'תיה) בנוגע למועצות (שורא) ואמר כי יחס האסלאם למוסדות הייעוץ אינו תואם‬
‫המנהלית‬‫את מערכת המועצות הקיימת בחברות המרקסיסטיות‪ .‬לשיטתו‪ ,‬המערכת ִ‬
‫אינה אמורה להיות נבחרת (מלמטה למעלה [כמו בחברות דמוקרטיות]); אין זו‬
‫השיטה האסלאמית‪ ,‬ורעיון הולאית־י פקיה‪ ,‬ובמקרה שלנו‪ ,‬הולאית [הממשלה] היא‬
‫מוסמכת מלמעלה למטה [מהאל אל האימאם או סגנו]‪ 82.‬ביולי אותה השנה יצא‬
‫מיר חוסין מוסוי‪ ,‬ראש ממשלת איראן‪ ,‬בהתקפה חריפה על החג'תיה וקרא לאנשיה‬
‫"שומרי הבזאר" ופושעים חברתיים וכלכליים‪ .‬מוסוי קרא למוסדות הצדק של המשטר‬
‫להענישם‪ .‬לטענת מוסוי‪ ,‬אנשי הדת של החג'תיה מחזקים את ידי אנשי הבזאר ועוד‬
‫גורמים כלכליים המתנגדים לרפורמות הכלכליות של המשטר‪ .‬התקפתו ואיומיו של‬
‫מוסוי על החג'תיה פתחה עוד חזית בין נאמני ח'ומיני לבין החג'תיה במאבקי הכוח‬
‫בתוך המשטר עצמו‪ 83.‬מנגד עמד האיתאללה סיד מוחמד כאט'ם שריעתמדארי על‬
‫אף התנגדותו העקרונית לולאית פקיה ותמיכתו בדעת החג'תיה‪ ,‬אם כי לא במפורש‪.‬‬
‫שריעתמדארי תיאר את הצורך העכשווי ברעיון ה'ולאית־י פקיה‪" :‬הצורך בולאית־י פקיה‬
‫הוא זמני והוא בשימוש רק כאשר השליט (הנוכחי) אינו יכול לשלוט מסיבות שונות‪.‬‬
‫בזמן שכזה הואלי לוקח שליטה זמנית על העניינים‪ ,‬וחוזר לענייניו הדתיים כאשר‬
‫המצב מאפשר את זה"‪ .‬לפיכך חובת עיסוקו של הואלי היא דתית יותר מפוליטית‪84.‬‬

‫שנת ‪ 1983‬הייתה שנת המשבר בין ח'ומיני ותומכיו לבין השיח' חלבי והחג'תיה‪.‬‬
‫משהיה ברור שהמלחמה עם עיראק אינה על סף סיום‪ ,‬אלא נכנסת לשלבים חדשים‬
‫ואין רואים באופק את סיומה‪ ,‬החלה התנועה לשדר את ביקורתה על התנהלות‬
‫הרפובליקה האסלאמית ועל אי־יכולתה לסיים את המלחמה או לחולל תמורות‬
‫חברתיות ממשיות‪ .‬הגם שביקורת זו הושמעה בשקט עקב היות האגודה חשאית‪,‬‬
‫ח'ומיני לא ראה אותה בעין יפה‪ ,‬גם אם היא באה מאנשי דת ותיקים וגדולים ממנו‬
‫כמו השיח' חלבי‪ .‬לדברי ח'ומיני‪ ,‬התרת ביצוע חטאים עד בואו של המהדי אינה‬
‫באה בחשבון‪ .‬על איש הדת לפעול למען צמצום החטאים והגברת התודעה השיעית‪.‬‬
‫לשיטתו‪ ,‬מי שמבקרים אותו (והוא לא נקב בשמות‪ ,‬אלא שלח רמזים עבים)‪ ,‬צריכים‬
‫לשקול שוב את עמדתם‪ .‬לדבריו לא ייתכן שהם יתלוננו על המצב ועוד יאמרו כי‬
‫האסלאם שמייצגת הרפובליקה האסלאמית הוא "אסלאם חסר ערך"‪ .‬בשיטה זו הם‬
‫למעשה מצדיקים את האסלאם לכאורה שייצג השאה‪ ,‬ובשלב כזה של המהפכה‪ ,‬כל‬
‫מה שייצג את השאה‪ ,‬גם אם זה פסבדו־אסלאם‪ ,‬ראוי לגינוי ולהוקעה‪ .‬ח'ומיני טען‬
‫באופן מרומז כלפי החג'תיה ובכך גם כלפי יתר הקבוצות‪ ,‬כי הפלגנות היא שורש הרע‬
‫ואנטי־פטריוטית‪85.‬‬

‫‪Bayat, Workers and Revolution in Iran, p. 192, n. 13 82‬‬
‫‪BBC, Radio Iran, "Iranian Prime Minister on the Economy: 'Dark Gangs' in the 83‬‬
‫‪Bazaar," ME/7383/A/1, July 12, 1983; Moslem, Factional politics, p. 59‬‬
‫‪Moin, Khomeini, p. 256 84‬‬
‫‪ 85‬שם‪.‬‬
‫‪ 90‬המזרח החדש כרך נא תשע"ב‬
‫‪#‬‬       ‫‪#‬‬             ‫‪#‬‬

‫לאחר ביקורת זו החליט השיח' חלבי שהאגודה תפסיק את פעילותה‪ ,‬אבל היא‬
‫לא הכריזה על פיזורה אלא ירדה למחתרת‪ 86.‬תומכי ח'ומיני לא הרפו מביקורתם‬
‫על החג'תיה על אף החלטתה לחדול מפעילות פוליטית‪ .‬אליבא דתומכי ח'ומיני‪,‬‬
‫החג'תיה אינה מייצגת גישה מהפכנית וגם לא "אנטי־מהפכנית"‪ .‬ארבע שנים לאחר‬
‫המהפכה האסלאמית גרם ח'ומיני לאגודה להוציא את עצמה אל מחוץ לחוק‪ .‬הדבר‬
‫קרה עת החליט המייסד להשעות את פעילות האגודה מחשש מפני דיכוי אלים‬
‫שיפעיל כלפיה משטר ח'ומיני‪ .‬תגובתו של ח'ומיני שהובילה להוצאת האגודה אל‬
‫מחוץ לחוק נבעה מהוויכוח התאולוגי שהיה לו עם השיח' חלבי בעניין המשיחיות‬
‫בשיעה‪ .‬החג'תיה האמינה בפרשנות שמרנית פסיבית‪ ,‬כלומר שבזמן ההמתנה למהדי‬
‫יש להימנע מפעולות שיחישו את בואו‪ .‬לעומת זאת‪ ,‬לפי האקטיביזם של ח'ומיני יש‬
‫לנקוט פעולות כדי להחיש את בואו של המהדי‪87.‬‬

‫למרות הסתירה המהותית בין הרעיונות של החג'תיה לבין הקו הרדיקלי שהציגו‬
‫ח'ומיני ותומכיו‪ ,‬רבים מחברי האגודה ותומכיה חברו למפלגה השלטת‪ ,‬ה־‪ ,IRPI‬ואף‬
‫נעשו דמויות מפתח בפוליטיקה החדשה של איראן המהפכנית‪ 88.‬מדוע אפוא הצטרפו‬
‫אותם חברי חג'תיה למפלגה השוללת מצד אחד קיומם הן מהפן הפוליטי והן מהפן‬
‫הרעיוני – הפרשנות של המושג מהדי ושלילת המושג וליאת־י פקיה?‪ 89‬שאלה אחרת‬
‫היא‪ :‬האם קיוו אותם חברי חג'תיה לגרום לשינוי מבפנים של מפלגת השלטון‪ ,‬או‬
‫שמא הם קיבלו את הדרישה הדתית במצב הקיים‪ ,‬דהיינו לבצע את התקיה (חובת‬
‫הסתרת הדת או הדעה בעת סכנה)?‬
‫השלטון והזרם המכתבי חששו מהחג'תיה פן זו תחולל תנועה עממית נגד הרפובליקה‬
‫האסלאמית‪ .‬חשש זה היה בעיקר מארגונים מהפכניים ומתנועות מהפכניות שהמשטר‬
‫זיהה בהם פוטנציאל לחולל הפיכה או מהפכה‪ .‬המשטר ביקש להוציא את חברי‬
‫החג'תיה הן מהפוליטיקה עצמה והן ממסגרות הלימוד של המשטר‪ .‬מסגרות אלו‬
‫חשובות משום שבהן יתחנך הדור הבא של החיים הפוליטיים באיראן‪ ,‬וכמתבקש‬
‫בחוקה האסלאמית‪ ,‬אותם פוליטיקאים לעתיד חייבים להתחנך במוסדות הלימוד‪,‬‬
‫המדרסות‪ ,‬שהמשטר מכיר בהם‪ .‬רצון זה של המשטר בא לידי ביטוי בשנת ‪1988‬‬
‫במג'לס בדיון בהצעה להקמת בתי ספר שאינם למטרות רווח ובתנאים המגבילים‬
‫שמנהלי בתי הספר צריכים לקיים‪ .‬ראשית עליהם להיות מוסלמים והם מחויבים‬
‫ללמד לימודי אסלאם‪ ,‬מחויבים לרעיון הולאית־י פקיה ולחוקה‪ ,‬ולנושאים הנלמדים‬
‫ברפובליקה האסלאמית‪ .‬על המנהלים להיות בני שלושים לפחות ועם ניסיון חינוכי‬

‫‪ 86‬מנשרי‪ ,‬איראן במהפכה‪ ,‬עמ' ‪.139‬‬
‫‪Sadri, "Hojjatiya," pp. 427-428; Baha'i International Community, "The Baha'i Question: 87‬‬
‫‪Cultural Cleansing in Iran," September 2008, p. 50: http://www.oursouthazerbaijan.‬‬
‫‪com/english_hoj.htm‬‬
‫‪Nikki R. Keddie, Modern Iran; Roots and Results of Revolution, New Haven 2003, p. 88‬‬
‫‪244 Naji, Ahmadinejad, p. 15; Nasr, The Shia Revival, p. 133; Momen, Introduction, p.‬‬
‫‪296‬‬
‫‪Martin, Creating an Islamic State, pp. 55, 150 89‬‬
‫כהן אגודת החג'תיה ‪91‬‬
‫‪#‬‬              ‫‪#‬‬

‫ולימודי‪ .‬אסור ללמד בבתי ספר על המשטר הקודם‪ ,‬ואסור למנהלים להיות חברים‬
‫בארגוני עבר לא חוקיים‪ ,‬כמו המנאפקין (הכוונה בהקשר הזה הוא לארגון המוג'אהדין־י‬
‫ח'לק‪ ,‬שהוא כינוי גנאי למוג'אהדין‪ ,‬ומשמעותו המילולית – צבועים)‪ ,‬והחג'תיה‪90.‬‬

‫החג'תיה‪ ,‬בדומה להתנהלותה באמצע שנות החמישים ועד המהפכה האסלאמית‪,‬‬
‫החליטה לבצע תקיה כדי להציל את חבריה ואת דרכם הדתית‪ .‬הדברים באו לידי ביטוי‬
‫בכך‪ ,‬שדרכם בחיים הפוליטיים לא הורגשה כמו בראשית שנות השמונים של המאה‬
‫העשרים‪ .‬האגודה הוצאה כאמור אל מחוץ לחוק בשנת ‪ ,1983‬אך למרות ירידתה‬
‫למחתרת היא הלכה והתחזקה והותירה את תומכיה בעמדות מפתח ברפובליקה‬
‫האסלאמית‪91.‬‬

‫ִ‬                                          ‫סיכום ומסקנות‬
‫שנות הארבעים של המאה העשרים‪ ,‬בייחוד לאחר סילוקו של רדא שאה‪ ,‬גרמו‬
‫ולהביע את דעתן ולמצוא את השפעתן‬
‫ִ‬      ‫לתנועות רבות דתיות וחילוניות לפרוח‬
‫במערכת הפוליטית של השאה הטרי מוחמד רדא שאה‪ .‬תנועות דתיות אלה היו‬
‫מוכוונות מטרה – לדכא את הבהאים ולהדיר אותם ממוסדות השלטון‪ .‬אגודת‬
‫החג'תיה נוסדה בשנת ‪ 1953‬כעוד תנועה אנטי־בהאית‪ .‬ואולם אופייה היה שונה מזה‬
‫של התנועות שקמו בשנות הארבעים‪ ,‬שכן היא האריכה ימים עד לאחר המהפכה‬
‫האסלאמית‪ ,‬ובצד התפיסות האנטי־בהאיות שלה‪ ,‬הייתה לה אידאולוגיה דתית שיעית‬
‫קלאסית‪ ,‬השוללת את התערבות אנשי הדת בפוליטיקה‪ .‬האגודה התמוססה לקראת‬
‫סוף שנות החמישים‪ ,‬אך דרכה באה לידי ביטוי בצורת שתי אגודות שמטרתן הייתה‬
‫אחת – אנטי־בהאית‪ .‬הן הצליחו לפעול בשנות השישים והשבעים בעוד תנועות‬
‫דתיות וחילוניות אחרות לא הצליחו להרים את ראשן‪ .‬ההסבר לכך הוא‪ ,‬שאגודות‬
‫אלה ראו את עצמן בראש ובראשונה כתנועות א־פוליטיות‪ ,‬שאינן מבקשות חלק‬
‫ונחלה בשלטון ואף קוראות לאנשי הדת לבל יכניסו את ראשם לקלחת הפוליטית‪,‬‬
‫ולכן אינן מאיימות על מלכות הפהלוים‪.‬‬
‫המהפכה האסלאמית של ‪ 1979‬אינה רק סדרה של אירועים שהובילו להפלת‬
‫המלוכה הפהלוית ולהקמת הרפובליקה האסלאמית‪ ,‬אלא מהפכה רעיונית בשיעה‬
‫עצמה ומאבק תוך־דתי על עיצוב המציאות החדשה‪ .‬החג'תיה‪ ,‬כיתר השיעים במזרח‬
‫התיכון שנקטו גישה של סתגלנות פסיבית‪ ,‬נטתה בשלב הראשון של האירועים‬
‫לעמוד מנגד ולראות כיצד התפתחו הדברים‪ ,‬ורק החשש שמא חלופה גרועה מזו‬
‫של השאה תקום באיראן שלאחר המהפכה‪ ,‬גרם לה להצטרף אליה‪ .‬רבים מאנשי‬

‫‪BBC, "Iran Majlis Ratifies Draft Bill On Non-Profit Making Schools," Tehran Home 90‬‬
‫‪Service, February 25, 1988, ME/0084/A/1‬‬
‫‪Mazyar Mokfi, Charles Recknagel, "Could Ahmadinejad's Mix of Mysticism and 91‬‬
‫;‪Politics Lead to a Power Grab?," Radio Free Europe, Radio Library, August 5, 2009‬‬
‫‪Babak Ganji, "Iranian Strategy: Factionalism & Leadership Politics," Conflict Studies‬‬
‫‪Research Centre, Middle East Series 07/06, Defence Academy of the United Kingdom,‬‬
‫‪March 2007, pp. 4-5‬‬
‫‪ 92‬המזרח החדש כרך נא תשע"ב‬
‫‪#‬‬      ‫‪#‬‬           ‫‪#‬‬

‫החגת'יה‪ ,‬למרות אי־רצונם להשתתף בפוליטיקה מצאו את עצמם עד מהרה אוחזים‬
‫במשרות שלטוניות‪ .‬היותם של אנשי החג'תיה בעלי השכלה‪ ,‬ידיעת השפה האנגלית‬
‫ושליטה במקצועות חופשיים אחרים‪ ,‬הובילה רבים מהם למלא משרות פוליטיות‬
‫ומנהליות ביעילות ובמקצועיות‪.‬‬
‫הצטרפות זו לא ביטלה את הוויכוח העקרוני של החג'תיה עם ח'ומיני וחסידיו בכל‬
‫הנוגע למהות הולאית־י פקיה‪ ,‬שלא עלתה בקנה אחד עם פרשנותה הדתית השיעית‬
‫הקלאסית‪ .‬הוויכוח התאולוגי שלה עם המכתבים הביא למעשה לידי חידוד זהות‬
‫הרפובליקה האסלאמית‪ ,‬ונוכחות אנשי החג'תיה במוסדות השלטון דחפה ליציקת‬
‫הרעיונות הדתיים שלהם ‪ -‬ולא של ח'ומיני ‪ -‬במוסדות האלה‪ .‬החג'תיה לא ויתרה‬
‫על אמונתה שעל אנשי הדת להישאר מחוץ למסגרות הפוליטיות‪ .‬אנשיה ששירתו‬
‫במשרות פוליטיות לא ראו את עצמם אנשי דת‪ ,‬מה שהקל את ההתלבטות בדבר‬
‫הצטרפות לפוליטיקה או למשרות שלטוניות אחרות‪ .‬וכך נשארה האגודה דבקה‬
‫בתפיסתה‪ ,‬שאנשי הדת אינם אמורים למלא משרות שלטוניות עד שובו של "האימאם‬
‫הנעלם"‪ .‬בתפיסה זו דגלו אנשי החג'תיה עד לסילוקם מהמגרש הפוליטי בשנת ‪.1983‬‬
‫הוויכוח הנוכחי בין הרפורמיסטים לבין השמרנים על מהות התפיסה השלטונית‬
‫הוא כנראה פועל יוצא של נוכחות אנשי החג'תיה במעגלי השלטון הדתי באיראן‪.‬‬
‫ויכוח זה הוא‪ ,‬האם לצמצם את כוחו של המנהיג הרוחני ולתת יותר סמכויות‬
‫למועצת המומחים ולמג'לס‪ ,‬או לתת יותר כוח למנהיג הרוחני ולמועצת המומחים על‬
‫חשבון המג'לס‪ .‬בהעדר האימאם דרושה תמיכה עממית בהנהגה הדתית כדי לאפשר‬
‫לה לשלוט באופן זמני אך חוקי עד שובו של "האימאם הנעלם"‪.‬‬
-- place (Used by permission of the curator)